354 
mægtigt indtryk paa ham og har givet meget af hans senere 
forskning et bestemt præg. Han medbragte nu ogsaa paa tidens 
høide staaende kundskaber i alle hjælpevidenskaber, især i kemien, 
der netop dengang var begyndt at spille en rolle i geologien. 
— For den saa vel udrustede forsker forelaa ogsaa straks en 
værdig opgave. Egnen om Kristiania med sin geologiske rigdom 
og afveksling, med sine udprægede lag samt de mangfoldige erup¬ 
tiver og gange, havde allerede, især ved Leopold v. Buchs reise 
1806—7, længe været bekjendt for geologerne som en i sjelden 
grad udmerket lokalitet, om hvilken v. Buch endog mente, at der 
var nøglen til Norges, maaske til Nordens geologi. Men uagtet de 
ikke faa undersøgelser af tilreisende udlændinger og det allerede be¬ 
tydelige arbeide, som Keilhau her havde nedlagt, var dog det 
saakaldte Kristiania-territorium og dets bygning endnu kun som en 
lukket bog. Kjerulf lagde nu al sin energi paa dette arbeide, og 
for hans skarpe og kritiske forskning aabnede sig disse lukkede 
blade, saa de nu kan læses og forstaaes af alle.— I i854begyndte 
han, i polyteknisk tidsskrift, foreløbigt at offentliggjøre sine under¬ 
søgelser, først og fremst om lagenes foldning, dette saa vigtige, men 
hidtil lidet paaagtede forhold, der er bestemmende for den hele 
egns geologiske bygning, og derefter om de siluriske lags inddeling 
i etager og om lagenes forandringer ved grænserne mod eruptiverne, 
samt videre om gangene og porfyrdistrikterne. En meget indgaa- 
ende drøftelse af spørgsmaalene vedkommende egnens geologiske 
bygning fik han anledning til ved sin i 1855 med kronprinsens 
guldmedaille belønnede besvarelse af en af universitetet udsat pris- 
opgave, ligesom han videre i samme aar i »das Christiania Silur- 
becken« ogsaa meddelte en yderst fuldstændig kemisk undersøgelse 
saavel af de forskjellige eruptiver som af lerskiferne og kalkstenene. 
Endelig nedlagde han i »iiber die Geologie des siidlichen Norwe- 
gens« (1857) blandt andet ogsaa resultaterne af den første detaille- 
rede gjennemgaaelse af fossilerne i silurformationens etager. 
Eftersom han ved disse aars uatbrudte arbeide naaede frem til 
forstaaelsen af Kristianiaterritoriet og saaledes havde faaet et ud- 
gangspunkt, der bød ham sikkert fodfæste, begyndte han at strække 
sit arbeidsfelt videre ud over landet. Ved naturforskermødet i Kri¬ 
stiania 1856 meddelte han saaledes iagttagelser om profilet fra Dovre 
