356 
Kongsbergs ertsdistrikt (1860) og jernertsernes forekomst ved Aren¬ 
dal, Næs og Kragerø (1861); endvidere, i polyteknisk tidsskrift 
(1862), beskrivelser med tilhørende detailkarter over jordbunden i 
Ringerike, i Hadeland samt i Hedemarken og Toten. Han fik yder- 
ligere tid til atter at beskjæftige sig med Kristianiaegnen, idet han 
1865 udgav sin »veiviser ved geologiske ekskursioner i Kristiania om¬ 
egn« med mange nye iagttagelser. Endnu var han medlem af den 
kgl. kommission til befaring af Kongsberg sølvværk (1865), til hvis 
indstilling han leverede et vegtigt bidrag, der paa en klar og slaa- 
ende maade omhandler ertsgangenes natur. Et samlet resultat af 
disse aars virksomhed er nedlagt i det 1865 af Kjerulf og Dahll 
udgivne geologiske kartverk over det søndenfjeldske Norge (10 blade 
samt profiler). — Der er i alle disse arbeider fra første halvdel af 
sekstiaarene — man tør vel regne disse aar blandt kronaarene i vor 
naturforskning — saa overraskende meget nyt og tillige en saadan 
friskhed og djervhed, at det ikke er at undres over, at de (om end 
maaske en og anden herhjemme, i fast vedhængen ved det gamle 
nedarvede, ikke kunde vinde frem til fuld forstaaelse af dette nye) 
i vide kredse virkede vækkende, ligefrem begeistrende. Ikke blot 
her i landet, men ogsaa i nabolandene og overalt i udlandet, hvor 
flere af athandlingerne ved oversættelser blev tilgjængelige, mod- 
toges disse arbeider med den allerstørste anerkjendelse og interesse. 
Efter kartverkets udgivelse blev den geologiske undersøgelse for- 
saavidt omorganiseret, som Kjerulf herefter alene ledede undersøgel- 
sen i det sydlige Norge, mens Dahll overtog de nordligste lands- 
dele; samtidigt blev ogsaa den bevilling, der stilledes til Kjerulfs 
raadighed, noget indskrænket. Dog fik han senere, efter flere 
aars forløb, en bevilling til to faste assistenter. Det er ligefrem for¬ 
bausende, hvor stort et arbeide han har formaaet at overkomme, 
uagtet hjælpemidlerne var saa smaa og, sammenlignet med tilsva¬ 
rende institutioners i andre lande, endog tarvelige. Dette skyldtes 
hans aldrig svigtende og utrættelige interesse og energi; han syntes 
aldrig at blive træt; under de mest anstrengende vandringer — der 
blev sandeligen ogsaa slidt ondt paa alle disse reiser — var hans 
øie lige aabent og hans skarpe og fine iagttagelsesevne sløvedes 
aldrig. — Paa det foreløbigt vundne standpunkt arbeidede nu Kjerulf 
videre; dels blev forskjellige strækninger paany gjennemgaaede og 
dels udstraktes forskningen efterhaanden til fjernere dele af landet. 
