362 
om at gjøre; og under den stundom haarde fremstillings skal er 
altid en ren og klar tankes kjærne at linde. 
Stilen er ligesom et afpræg af hans personlighed: under en,, 
vistnok for enkelte ugjennemtrængelig, skal slog et rent, ædelt og. 
varmt hjerte; enhver, som havde den lykke at kjende ham, ved det.. 
Et fremtrædende drag i hans karakter var hans kjærlighed til 
sandheden; som han arbeidede i dybt alvor og med inderlig søgen 
kun efter sandheden, var det ham altid mest om at gjøre at frem- 
lægge det virkeligt faktiske; uagtet den sjeldne og originale kom- 
binationsevne, han oftere har vist sig at være i besiddelse af, havde 
han en stor frygt for at gaa for langt, udover hvad han kunde give 
fodfæste i iagttagelserne; imod derudover gaaende — eller hvad 
han troede var det — spekulationer eller hypotheser var han til- 
bageholdende, kunde stille sig fast mistænksom. Imod afvigende 
meninger eller iagttagelser, han ikke ansaa for rigtige, fremlagde han 
kun fakta, nye eller omhyggeligt reviderede iagttagelser. 
I det offentlige liv deltog Kj e r u 1 f ikke; offentlig fremtræden 
laa ogsaa mindre for ham. Dog har han ved de skandinaviske na- 
turforskermøder, for hvilke han nærede en varm interesse og blandt 
hvis styrelses-formænd han var, flere gange været normændenes vel¬ 
talende ordfører. — Ved sidste naturforskermødes høitidelige aab- 
ning holdt han en tale; han mindedes de siden forrige møde bort- 
vandrede medlemmer: 
»Mere end en af disse for med velkjendt vimpel og god bør — 
og nu alt maa vi mindes dem, og idet de nævnes, glide de væk og 
deres løb svinder for os fra vore horizonter, saaledes som hvide 
seil skimtes og svinder ude i havkanten — og det er det hav, som 
gaar med de tunge bølgeslag, og som omspænder jorden med al 
vor viden!« 
Nu kan vi da ikke mere skimte hans vel kj endte vimpel; ogsaa 
den svandt ude i havkanten. 
Men efter ham lyser paa havet en mægtig kjølvandsstribe. -r- 
I den vil man endnu seile en god tid. 
November 1888. 
Th. Hiortdahl. 
