36 7 
saft, der i luften hærdner omkring dem til en haard, harpiksagtig masse. 
Gjennem smaa aabninger paa overfladen af disse klumpede udvækster, 
hvorigjennem der stikker frem endel fine uldlignende haar, vedligeholder 
•dyrene forbindelsen med den ydre luft, saalænge de lever; men de 
kommer aldrig ud i det fri mere — de lever og dør derinde i sine 
ensomme, trange celler. Det vil da sige, saa er tilfældet med hunnen, 
der mangler baade øine, fødder og følehorn og ser ud som en liden 
pæreformig sæk af skinnende rød farve, fortil løbende ud i en spids — 
munden med sugerøret — og bagtil afrundet med 3 vorteformige frem- 
staaenheder, der gjennem aabningerne i lakmassen korresponderer med 
udenverdenen og udsender de omtalte uldlignende haarbundter, som sees 
at stikke frem af aabningerne. Hannerne derimod, som er forsynede 
baade med fødder, følehorn og øine og i det hele langt høiere organi- 
serede end de uformelige hunner, kommer tilsidst frem af sine lakhylstere 
og kryber omkring, for gjennem aabningerne, der fører ind til hunner- 
nes celler, at befrugte disse derinde, hvorpaa de dør. De oprindelig 
sparsomme uldhaar vokser nu frem gjennem aabningerne i lakmassen 
saa rigeligt, at de tilsidst aldeles tilhyller denne, hvorpaa ogsaa hunnerne 
derinde dør, efter først at have efterladt sig en talrig yngel, som 
kryber ud gjennem aabningerne, spreder sig ud over de endnu ubesatte 
partier af grenene og suger sig der fast, for snart at blive omgivet af 
lignende lakklumper som moderdyrene. Omstaaende fig. 2 viser dy¬ 
rets udseende under dets forskjellige former og udviklingsstadier. 
Lakket kommer i handelen i forskjellig tilstand og benævnes der- 
æfter forskjelligt. Undertiden lader man det blive siddende paa de ind- 
samlede og opskaarne grene og forsender det saaledes; det kaldes da 
»stoklak« eller »grenlak«. Løsnet fra grenene og forsendt i større 
klumper kaldes det »klumplak«, i pulveriseret tilstand derimod »kornlak«. 
:Smeltet og formet til tynde plader danner det endelig det bekjendte 
»schellak«, som opløst i spiritus frembringer den yndede, blankt skin¬ 
nende pobtur paa vore møbler. Det forskjelligt farvede »segllak« (rødt, 
sort etc.) faaes ved tilsætning af det ønskede farvestof til lakmassen, 
der i smeltet tilstand heldes i former og saaledes erholdes i de bekjendte 
stænger. 
Endnu større betydning end før har lakproduktionen faaet, efterat 
man har lært at ud drage af lakket, forinden det anvendes til sit sæd- 
vanlige brug til politur, fernisser etc., et særdeles værdifuldt rødt farve¬ 
stof af megen lighed med carmin eller cochenillerødt, det saakaldte »lac- 
dye«, som har faaet en udstrakt anvendelse til farvning. Det er dette 
farvestof, lakskjoldlusene skylder sin prægtige røde farve. Det udtrækkes 
af det pulveriserede stoklak med en svag alkalisk opløsning, hvoraf det 
igjen udfældes ved hjælp af alun. Det giver en overordentlig sterk og 
