368 
holdbar farve og anvendes meget til blanding af cochenillerødt, da dette 
er kostbarere. 
Paa grund af denne udstrakte anvendelse baade af lakket selv og 
af farvestoffet lac-dye er lakskjoldlusene ogsaa gjenstand for en særdeles 
betydelig avl i Indien. Hvor stor produktionen er, kan man gjøre sig 
et begreb om deraf, at der i 1861 blev udført fra Indien mellem 4 og; 
5000 tønder lak og 2 millioner kilogram lakfarve. Alene Frankrigs ind- 
førsel af disse artikler heløb sig 1881 til: lak 632,962 kg. til værdi 
omtrent 1V 2 million franks og lakfarve 13,167 kg. til værdi omtrent 
33,000 franks. 
I den sidste tid er der ogsaa i Mexiko fundet et par lakproduce- 
rende skjoldlusarter, som maaske vil kunne faa betydning. Den ene 
(carteria larreæ, Comst.) lever paa det saakaldte »creosottræ« ( larrea 
mexicana), den anden ( cart . mexicana, Comst.) paa en art mimose;, 
begge frembringer de paa grenene af sine næringsplanter lignende lak- 
klumper som den indiske lakskjoldlus, men det faar være fremtidige 
undersøgelser forbeholdt at afgjøre, om nogen af dem i lighed med 
denne kan faa praktisk betydning som lakproducenter. 
Skarlagen skjoldlus. 
Vi har allerede hørt, at man af lakskjoldlusen faar et prægtigt rødt 
farvestof »lac-dye «. Der er imidlertid andre arter, der allerede i lange 
tider, gjennem flere aarhundreder, 
har forsynet os med de værdifulde 
og meget anvendte »karmin«- eller 
»karmosin«- og »skarlagensfarver«, 
og som vi her skal omhandle lidt 
nærmere. 
I. 
Figur 3. Cochenillerc 
a Hun. b Han. 
Den art, der spiller den største 
rolle nu for tiden, er den ægte 
cochenille eller skarlagenlus 
(coccus cacti, Lin.), som oprin- 
delig hører hjemme i Mexiko og 
Central-Amerika, hvor den lever 
paa cactus-arter, hovedsagelig paa. 
opuntia coccinellifera. Dens ud- 
seende vil sees af hosstaaende figu¬ 
rer af begge kjøn. Hunnen er mørk 
rødbrun af farve, 6—7 mm. lang 
og som de øvrige skjoldlushunner 
vingeløs; derimod skiller den sig. 
fra de tidligere omhandlede arter 
