37i 
'Opsving. og aldeles overfløiet produktionen i Mexiko og Central-Amerika. 
I sit oprindelige hjemland Mexiko har avlen i den senere tid, efterat 
spanierne mistede herredømmet der, gaaet betydelig tilbage, og nu for tiden 
er det kun Honduras i CentrabAmerika og de kanariske øer, navnlig de 
sidste, der driver nogen større cochenilleavl. Sidstnævnte sted høster man 
under rigtig heldige omstændigheder paa en »fanegada«, o: 6400 kva¬ 
dratmeter, indtil 20—24 spanske centner eller 920—1000 kilogram 
tørrede cocheniller; i regelen maa man imidlertid nøie sig med omkring 
halvdelen, som et middelsudbytte. Alene i aaret 1875 udgjorde coche- 
nille-exporten fra de kanariske øer 60,738 sp. centner eller 2,793,948 kg. 
tørrede cocheniller. Naar man saa betænker, at der gaar 3—4 vegts- 
dele frisk vare paa en vegtsdel tørret, eller at 1 pund repræsenterer 
omtrent 70,000 stykker tørrede insekter, saa kan man gjøre sig en ide 
om den umaadelige masse chocheniller, der avles paa disse øer. Regnet 
i individer vil nemlig den nævnte export, alene for et enkelt aar, udgjøre 
omtrent 400,000 millioner cocheniller! 
I den senere tid har imidlertid cochenillen faaet en mægtig kon¬ 
kurrent i anilinfarverne, der har trykket dens pris ned i en ganske 
betydelig grad. I London betaltes cochenillen i begyndelsen af dette 
aarhundrede med 12—13 sh. (engelsk) for pundet, og under den store 
franske krig steg prisen endog forbigaaende til 36—39 sh. Senere har 
den stadig faldt; endnu for nogle aar siden betaltes gjennemsnitlig 15 
fr. pr. kg., men nu for tiden er den gaaet ned til 3 å 2V2 fr- P r - kg. 
Forbruget har holdt sig omtrent uforandret, men det er altsaa prisen, 
som gjennem anilinfarvernes indførelse paa markedet er bleven trykket 
saa overordentligt sterkt ned. 
Vi har ogsaa et par her i Europa hjemmehørende skjoldlusarter, 
der leverer skarlagen- eller karminfarver og som, forinden vi fik den 
ægte chochenille fra Amerika, spillede en betydelig rolle som farvemiddel. 
Det er først den saakaldte kermes- eller karmosin-skjoldlus 
(Jcermes ilicis, Lin., vermilio , Planch.), som lever paa etslags egetræ 
(1 querus coccifera) i middelhavslandene. Dette er den art, der har været 
længst kjendt og benyttet som farvemiddel. Allerede før Moses tid 
benyttede fønikierne disse dyr til farvning af karmosinrøde tøier, og 
sandsynsynligvis var det med denne farve, at forhængene i tabernaklet 
var farvet. De gamle grækere og romere, arabere og persere brugte 
det ligeledes, og det er endvidere dette samme farvestof, som tidligere 
benyttedes til farvning af de berømte gamle briisselertapeter. Forinden 
cochenillen blev kjendt, var karmosinet det prægtigste røde, man havde, 
og blev dengang anvendt i stor udstrækning baade i farvekunsten og 
medicinen under forskjellige navne, som: dyrisk kermes, vegetabilsk 
kermes, kermesfrø, grana chermes, karmosinbær, etc, etc. De gamle 
24* 
