373 
spillet en næsten ligesaa betydelig rolle som den foregaaende i farve- 
industrien, men ligesom denne nu er geraadet i næsten total forglem¬ 
melse. Den har været kjendt siden meget lang tid tilbage, over tusinde 
aar, men fra først af kun i Polen \—- deraf navnet »polsk cochenille«. 
Senere fandt man den ogsaa paa mange andre steder, og den synes i 
virkeligheden at være udbredt over en stor del af Europa; men da den 
lever under jorden, paa rødderne af forskjellige urtagtige planter, er den 
ikke saa let at opdage. Dens underjordiske levemaade har ogsaa skaffet 
den navnet »rodcochenille«, og da man brugte at indsamle den omkring 
johannes-tid, kaldte man 
den ligeledes ofte — med 
hentydning til dens røde 
farve — »johannesblod«. 
Den er halvkugleformig, 
7 mm. lang, bedækket 
med fine lange haar og 
forsynet med meget korte 
og tykke fødder, skikkede Fig. 4. Polsk cochenille. 
til at grave med, i over- a - hun - kan. 
ensstemmelse med dens underjordiske levevis. Hannen er mindre og 
vinget. Navnlig i Polen, der som nævnt i begyndelsen var det eneste 
sted, man kjendte disse dyr, blev de i sin tid samlet ind i stor mængde 
og udgjorde en betydelig handelsvare. En af de polske konger skal 
saaledes alene i toldafgift af denne vare have havt en indkomst af 6000 
gylden, — og alene fra Podolien skal der aarlig have været udført 1000 
pund til en værdi af 8—10000 gylden. Fyrsterne modtog dengang en 
ikke ringe del af sine tributer i form af slige »orme«, som de kaldtes. 
De kjøbtes i massevis af tyrker og armenier, som endnu benytter dette 
farvestof til farvning baade af silke og uld. Det var ogsaa hermed de 
fornemme tyrkiske kvinder brugte at farve sine negle og fingerspidser 
røde. Forresten har man i Armenien en anden nær beslegtet, men ad¬ 
skillig større art (jporph. hameli Br., armeniaca Burm.), der ogsaa siden 
lang tid tilbage har været kjendt og benyttet som farvemiddel paa samme 
maade som foregaaende. Den lever paa rødderne af en græsart (aelu- 
ropus lævis eller poa pung ens) og har spillet en betydelig rolle som 
handelsvare i Orienten, indtil cochenillens indførelse i Europa bragte 
den til at synke hen i total forglemmelse. 
Mannaskj oldlus. 
Ogsaa et spiseligt produkt leverer skjoldlusene os. Vi kjender jo 
alle fra vor børnelærdom, hvorledes israeliterne, dengang de under 
Moses’s anførsel vandrede gjennem ørkenen, frelstes fra hungersnød 
