373 
Paa den tid, larven bliver fuldvoksen, plukker man disse figener, som* 
altsaa indeholder galhvepslarver, ind, binder sammen 2 og 2 af dem. 
med et græsstraa eller en traad og dels hænger, dels kaster dem op i, 
grenene af de dyrkede figentræer. Efterhvert som nu disse vilde figener 
tørrer og skrumper ind, udklækkes galhvepsene af dem, flyver ud og; 
afsætter sine eg i de dyrkede figener, som de finder omkring sig ifærd 
med at vokse ud. Disse modnes nu imidlertid og blir høstet ind, for- 
inden larverne inde i dem kommer til udvikling, men ved sin tilstede¬ 
værelse har disse galhvepslarver bevirket en sterkere safttilstrømning til, 
fignerne, hvorved de bliver større og saftigere end de ellers vilde have 
blevet. 
5. Blæretrækkende insekter. 
Ligesom der før i tiden brugtes i medicinen et langt større antaf 
planter end nutildags, da mængden af de saakaldte »officinelle« plante¬ 
arter er bleven reduceret ganske betydeligt, saaledes er det samme i1 
endnu høiere grad ‘tilfældet med insekterne. I de »gode gamle Dage« 
havde man nok af insekter at ty til som helsebod for omtrent alle mus- 
lige slags sygdomstilfælde. Da brugte man f. eks. pulveriserede silke- 
orme mod krampe og svimmelhed, skorpioner mod stensmerter, tusind- 
ben mod gulsot, ørentvister som nervestyrkende middel, myrer modi 
radesyge og døvhed, til styrkning af hukommelsen og idetheletaget til 
at belive og styrke hele kroppen, oldenborrer mod vandskræk, bid af" 
gale hunde og pest, marihøner mod kolik og mæslinger, og man kogte 
kraften af fluer til at vaske øinene med, naar man havde ondt i dem, 
— og saa fremdeles. Ja der var endog i slutningen af forrige aarhun- 
drede (1794) en lærd italiensk professor, Gerbi, som forsikrede, at 
naar man en eneste gang havde besmurt en finger med saften af etslags 
snudebille, saa beholdt fingeren i et helt aar kraft til at læge tandpine! *)' 
Der er forresten en svensk professor, Swartz, som i begyndelsen af 
vort aarhundrede har sagt det samme om de almindelige marihøner eller- 
»maria-fly-fly«, der i virkeligheden ogsaa paa sine steder bruges af al- 
muen som husraad mod tandpine, idet man enten lægger selve dyret 
ind i den hule tand eller indgnider tandkjødet med det knuste dyr. 
Disse insekter indeholder nemlig en saft, som har lighed med opium og; 
rimeligvis ligesom denne virker smertestillende. I Rusland bruges endnui 
den almindelige guldtorbist (cetonia auratd) mod bid af gale hunde. 
1 ) Vedkommende bille har siden den tid maattet trækkes med navnet CUVCU- 
ho antiodontalgicus (!) — et navn, hvorom en forfatter ironisk bemærker, at mani 
gjerne kunde faa tandpine af at udtale det. 
