3Si 
mindre af sine giftige egenskaber, og ved at indsprøite slige afsvækkede 
mikrober, som de kaldes, har man kunnet beskytte dyrene mod at faa 
sygdommen, selv om man senere indsprøiter fuldt giftige mikrober. 
Dette har fornemmelig fundet sted med miltbrand i Frankrige efter 
Pasteurs fremgangsmaade, og mange kjør og faar er derved ble vet 
beskyttede mod denne dræbende sygdom. I den senere tid er man imid¬ 
lertid begyndt at gjøre forsøg med vakcination efter en anden methode, 
der har sin begrundelse deri, at man gaar ud fra, at det ikke er mi- 
kroberne selv, der dræber dyr og mennesker, men derimod de af dem 
tilberedte ptomainer. Om kolera har Koch allerede tidligere udtalt den 
mening, at det er det af kommabacillen producerede ptomain, der er 
det sygdomsvækkende, og man har ogsaa af kulturer af kommabacillen 
fremstillet et giftigt ptomain. Nu har en russisk læge og videnskabs- 
mand Gam al eia, ved at paaføre marsvin kolera og fra dem over¬ 
føre den paa duer, faaet koleragiften saa sterk, at nogle draaber blod 
af en netop ved giften dræbt due er istand til at tage livet af en frisk, 
due. Den saaledes forsterkede gift har han kultiveret, og ved at fjerne 
kommabacillerne fra kulturen, hvad der kan gjøres enten ved at ophede 
den til iio— 115 grader eller ved at filtrere den gjennem et Chamber- 
lands filter, der tilbageholder mikroberne, har han faaet det af komma¬ 
bacillerne tilberedte ptomain adskilt fra mikroberne. Ved dernæst at 
indsprøite dette ptomain eller kulturvædsken i fortyndet tilstand i duer 
har han gjort disse refraktære eller uimodtagelige for kolera. Han til¬ 
byder sig at anstille forsøg paa sig selv for en kommission, nedsat af 
det franske videnskabsakademi, saa han maa være sikker i sin sag. 
To italienere, Foa og Bonome, har gjort lignende forsøg med en 
anden sygdom, en slags septikæmi eller blodforgiftning, som forvoldes af 
en bakterie, kaldet proteus vulgaris , der ogsaa fremkalder forraadnelse. 
Af denne bakterie har de havt meget giftige kulturer, fra hvilke de og¬ 
saa har frafiltreret bakterierne; af den bakteriefrie kultur.vædske har de 
indsprøitet i kaniner først en fortyndet portion, og efter nogle dage en 
sterkere eller mindre fortyndet portion, og endelig har de saa forsøgt at 
forgifte kaninerne med en af de giftigste kulturer; men se det gik ikke: 
kaninerne var nu vakcinerte og uimodtagelige. 
Det er nu et spørgsmaal, om denne saaledes erhvervede immunitet 
varer bestandig paa samme maade som det almindelig er tilfældet, 
naar et menneske engang har havt en smitsom sygdom; da hænder det 
nemlig meget sjeldent, at han faar den samme sygdom engang til. Da 
nu dette er tilfældet, selv om vedkommende har havt sygdommen i en 
meget let grad, saa synes der ikke at være nogen grund for, at disse forsøgs- 
dyr, der jo ogsaa har havt sygdommen i en let grad, jo ikke ogsaa kan 
være beskyttede mod den for bestandig. Vi har heri utvilsomt begyndel- 
sen til en meget lovende fremgangsmaade til at beskytte menneskene 
