16 
munder ud gjennem den anden aabning (b). Ogsaa et hjerte (h) findes. 
Hvad som dog ved søpungerne er af den største interesse er 
deres udvikling. I larvestadiet er de nemlig fuldkommen forskjellige 
fra de fuldt udviklede. De er da fritsvømmende, har en lang hal& 
og et organ, som vi ellers kun linder hos hvirveldyrene, rygstrengen, 
der hos de sidstnævnte er det første anlæg til ryghvirvlerne. Nævnte 
organ forsvinder, naar larven har sat sig fast og efterhvert udvikler 
sig til den færdige søpung. Paa grund af disse og andre ligheder 
Fig. 16. Sammensatte søpunge paa et- 
tareblad. 
med hvirveldyrehe under udviklingen, betragter man søpungerne som 
nære slegtninge af hvirveldyrene, og man har en tid i dem villet se 
hvirveldyrenes nærmeste forfædre. 
Man finder ofte paa tare og lignende smukke, stjerneformige fladt 
udbredte legemer fastsiddende. Disse udgjøres af dyrekolonier, til¬ 
hørende søpungernes gruppe, som i modsætning til de ovenbeskrevne 
enkle, kaldes sammensatte søpunge (fig. 16). 
Hermed er nu de vigtigere typer blandt de hvirvelløse dyr som 
møder os i akvarierne blevet lidt nærmere omtalte; næste gang vil vi 
vende vor opmerksomhed til fiskene. A. Appellof. 
