22 
sprog, vil de han kun slaa op en aaben port, og der vilde ikke være- 
grund til at beskjæftige sig mere med det. 
Men der er mere og bedre ting i den amerikanske forskers stu¬ 
dier, og uden at ville overdrive vigtigheden af det, han har gjort,, 
kan man med rette medgive, at det, der er udrettet, er et godt varsel 
for fremtiden, at de opnaaede resultater er opmuntrende og giver haab 
om en virkelig værdifuld fortsættelse. 
Garn er er aldeles ingen videnskabsmand, det ser man af hans 
skrifter. Hans artikler og hans bog The Speech of Monkeys indehol- 
der overflødige digressioner, som ikke er af nogen videnskabelig værdi. 
Forfatteren nærer en udpræget forkjærlighed for det ubehagelige dyr,, 
som er gjenstand for hans studier, og alt i et blir han rørt over en 
eller anden fæl abes bedrifter, eller han udgyder en taare til erindring 
om sit samkvem med en afdød chimpanze; beundringen og medliden- 
heden kan imidlertid ikke meddele sig til den, som i aben bare ser 
en ildelugtende karikatur af mennesket, en slegtning paa et lavere 
socialt standpunkt, hvis stadige omgang man undgaar. Garner havde 
kunnet formindske sin bog til det halve uden at have berøvet 
den noget af dens videnskabelige værd, læseren er derfor nødt til at 
fordøie adskillige Overflødige digressioner sammen med de gode iagt- 
tagelser, meget trævlestof og næringsfattig føde forat finde lidt, som 
der er gavn i. 
De arter, som Garner har studeret —- i menagerierne, zoologiske- 
haver og hos privatmænd — er ikke mange, fem eller seks i det 
høieste, og det er ikke af de mest udviklede arter, ikke aber som 
mest ligner mennesket, og man forstaar derfor let, at Garner vil ud- 
vide sit observationsfeldt. Angaaende hans methode, saa er der intet 
særligt at sige om den, forresten kan man faa tilstrækkelig ide om 
den ved at se, hvorledes han gaar frem. Han iagttager dyrene længe r 
og lærer sig de mest karakteristiske og hyppigst forekommende lyd r 
som de frembringer. Naar han har faat fat paa et vist antal af disse 
lyd, gir han sig til at undersøge, hvad betydningen vel kan være,, 
lægger merke til, under hvilke omstændigheder de høres, og iagttager 
dernæst virkningen af dem paa andre aber af samme art. Fonografen 
gjør i dette tilfælde udmerket nytte; takket være den, kan man straks 
protokollere lydene og senere frembringe dem igjen. 
Man. ser, det tekniske ei: temmelig simpelt. Garner beretter: 
„Jeg skilte to aber (af samme art), som i nogen tid havde levet i 
