24 
fatteren nærmede sig og udtalte det magiske ord. Aben forlod øie- 
blikkelig skaal og bestilling og slyngede sine arme om halsen paa 
den mand, som snakkede saa godt, og ind!edede en lang kjærlig kon- 
versation med ham. Garner havde sørget for at kunne holde ord og 
lod bringe lidt melk, tror jeg; da han gik sin vei, udgød aben bitre 
taarer, mens Garn er inderlig angrede, at han ved den korte glæde, 
han havde forskaffet den lille fange, kanske ved kontrasten havde 
gjort det daglige liv endnu mørkere for den. Et andet ord, som 
ogsaa st.aar i forbindelse med „mad“ er cheuy, hvor ch er en svag 
strubelyd (k) og y’et meget svagt. Det betyder ,,drik u i sin almin- 
delighed. En cebus, som har det mindste kjendskab til sit sprog, for- 
staar det udmerket godt. Da Garner var i Chicago, aflagde han 
naturligvis et besøg hos aberne, og, da han fik øie paa en kapuciner- 
abe, skyndte han sig at indlede bekjendtskab med den ved at udtale 
det ovenfor nævnte ord. Aben vendte sig og beundrede uden tvil 
den rene akcent, thi den gjentog dette ord gang paa gang, mens den 
gik hen og hentede den skaal, som den pleiede at bruge som drikke- 
kar, bragte den til den besøgende og fortsatte med at gjentage „ drikke“. 
Garner lod bringe lidt melk, som aben drak med begjærlighed, mens 
den ivrig gjentog ordet. For at stifte forbindelse med kapucinera- 
berne gjør man rettest i foreløbig at øve sig i til fuldkommenhed at 
kunne udtale de to ovennævnte ord; de er den ufeilbarlige talisman, 
den „ Sesam luk dig op u , som aldrig vil undlade at gjøre sin virk¬ 
ning. 
Garner er overbevist om, at aberne har et ord, som udtrykker 
„om forladelse“ eller deres undskyldning. Dette ord er ikke blevet 
protokolleret, da det er svært kompliceret. Garner oversætter det 
med den nævnte betydning paa grund af de gestus, som ledsager det: 
aben sidder paa hug med høire haandled hvilende i venstre haand, 
mens den taler „med niegeh energi men ogsaa med megen ydmyghed u , 
som for at faa forlig istand. I de to tilfælde, hvor en saadan sam¬ 
tale blev ført, synes den ikke at have været særlig overbevisende 
thi den fornærmede svarede med en kraftig ørefik, som gjorde ende 
paa tvisten. Dette ord synes i det hele taget temmelig problematisk. 
Det er ikke tilfælde med det, Garner oversætter med nei. (Han ned- 
skriver det ikke, saa man faar ingen ide om det). Ordet ledsages 
bestandig af den samme benegtende gestus, hovedrystningen, som be¬ 
nyttes af mennesket. 
