35 
■om maanernes bevægelse og rotation. Omløbstiderne er desto mindre, 
jo nærmere planeterne ligger solen, og de forskjellige himmellegemers 
form afviger fra kugleformen kun derved, at de er mere eller mindre 
fladtrykte ved polerne (o: den tænkte omdreiningsakses skjærings¬ 
punkter med overfladen). 
Disse omstændigheder var de fingerpeg, som ledede Laplace til 
at opstille sin dristige hypothese, i følge hvilken hele vort solsystem 
oprindelig — i en ganske vist overordentlig fjern fortid — har været 
en i verdensrummet frit svævende dampmasse (nebulose) af kolossal 
størrelse og en ligesaa kolossal temperatur. Den maa videre tænkes 
at have havt en rotation i lighed med den, solen og planeterne den 
dag idag besidder. 
Man kunde spørge, hvorfra denne dunstmasse havde sit udspring. 
Det er i virkeligheden ogsaa et spørgsmaal, som i tidens løb atter og 
atter har været opkastet, og som de største filosofer og naturforskere 
har ofret aar af sit liv forat besvare. Mange sindrige hypotheser 
har været udtænkt, uden at nogen tilfredsstillende har leveret gaa- 
•dens løsning. 
Yi skal ikke her gaa ind paa de forskjellige anskuelser, som har 
været fremholdt, da spørgsmaalet helt ud er filosofisk og neppe nogen- 
sinde kan ventes besvaret eller begrundet gjennem en naturviden- 
skabelig bevisførelse. Kun skal jeg nævne, at de fleste synes at 
blive staaende ved antagelsen af et yderst tyndt urstof, der fra tidens 
ophav skulde have været jevnt fordelt over hele det uendelige ver- 
densrum, og hvoraf dunstmasser paa en eller anden maade, lidt efter 
lidt —- gjennem billioners billioner af aar —■ er blevne udfældt paa 
lignende vis som vanddampen i vor atmosfære under gunstige omstæn¬ 
digheder fortsetter sig til skyer. 
Paa denne maade har man tænkt sig opstaaet paa de forskjel¬ 
ligste punkter af verdensrummet saadanne taageøer som den, Laplace 
:ansaa for ophavet til vort solsystem, og der givet anledning til dan¬ 
nelse af de legioner af andre lignende systemer, fra hvilke, som sagt, 
stjernernes lys bringer os budskab. 
Hvis man nu tænker sig de nævnte taagemasser saaatsige ud- 
krystalliserede af det oprindelige urstof, vil det ikke være vanskeligt 
at forestille sig, hvorledes taageøen er kommen i rotation. 
Den berømte engelske naturforsker Isaac Newtons epokegjø¬ 
rende opdagelse, at al materie er i besiddelse af en eiendommelig til- 
3 * 
