41 
ledes man ved spektralanalysens hjælp kan afgjøre, om en nebulose er 
gasformig eller kun en fjern, kolossal stjerne an samling; man under- 
søger blot dens spektrum, og fmder man dette at være usammenhæn- 
gende, skriver lyset sig tra en gasformig nebulose, er det sammen- 
bængende, fra en stjernekoloni. 
Som omtalt har Herschel inddelt nebuloserne i afdelinger, hvor 
man gradvis kan anskueliggjøre sig himmellegemernes udvikling fra 
det svageste spor af udskilt taagestof til den mest lysende sol. 
Hans 2 første grader omfatter nebuloser af saa yderst lyssvag materie, 
at de kun kan iagttages gjennem de bedste instrumenter, og efter at 
observator har forberedt sit øie ved længere tids ophold i fuldstændig 
mørke. De tro ds er ethvert forsøg paa afbildning, selv ikke de nyeste 
høit udviklede fotografiske methoder magter dem. De tér sig som en 
yderst lyssvag og yderst tynd dunstmasse, som umerkelig taber sig i 
det sorte dyb, som omgir dem. Melkeveiens stjerner synes ligesom 
udstrøede paa deres grand, og deres overflade er af saa umaadelige 
dimensioner, at de ifølge Herschel overstiger ethvert menneskes fatte- 
evne. De fylder kolossale egne af verdensrummet, og end ikke med 
de vældigste kikkerter kan man nogensinde gjøre sig haab om at naa 
deres yderste grænsér. Oppe i de følgende grader af Herschels 
skema træffer man imidlertid nebuloser, af mere haandgribelig karakter; 
deres større lysstyrke og tæthed tillader et mere indgaaende studium, 
og de lar sig endog fotografere. Fig. III illustrerer verdenstaager af 
•denne art. 
Som man ser har den første nebulose endnu en meget uregel- 
mæssig bygning; den kan antages at befinde sig paa et udviklings- 
stadium saa forholdsvis nær den tid, den lidt efter lidt udskiltes af 
urstoffet, at den endnu ikke er naaet til at sammenhobe sig i en 
eneste masse. Gjennem en mængde iagttagelser er det godtgjort, at 
denne verdenstaage er foranderlig; den er skuepladsen for vældige 
fysiske omvæltninger, og der er næppe tvil om, at den efter aar- 
billioners løb vil samle sig til en dannelse af høiere orden og fuld- 
kommenhed. 
Det andet billede fremstiller en lignende nebulose, kun synes 
denne at have trukket sig nærmere sammen: den er kommen et trin 
videre paa udviklingens bane. 
Det allervigtigste bevismiddel for rigtigheden af Laplaces hypo- 
