13 
som omslutter en hulhed, i hvilken alle indvoldene har sin plads. Paa 
hovedets underside sidder der et organ, kaldt tragten (e), der med sin 
videre aabning fører ind i indvoldssækken og med den anden udad. 
Ved hjælp af dette organ kan dyret med stor hurtighed forflytte sig 
i søen. Den presser nemlig det vand som findes i indvoldssækken 
(denne staar i direkte forbindelse med udenverdenen) med vold- 
somhed ud gjennem tragten, hvorved dyret føres bagover; tragten 
gjør altsaa tjeneste som en slags propel. Ogsaa fremad bevæger de 
sig godt. I bagenden er de 10-armede blæksprutter udrustede med to 
sterke finner (f). Hos alle blæksprutter findes i indvoldssækken et 
organ, som er af stor betydning or dyret, nemlig blæksækken. I denne 
udskilles der en sort vædske, som dyret, naar det heftig forstyrres 
d c 
Fig. 12. Skematisk tegning af en 10-armet blæksprut. b to arme, der er læn- 
gere end de øvrige (tentakler), og som bruges til at gribe føden med. c munden. 
eller trues af en fare, sprøiter ud gjennem sækkens aabning, hvorved 
våndet rundt om farves sort og dyret gjør sig usynligt. 
I akvarierne forekommer undertiden en 8-armet blæksprut (eledone, 
fig. 18). De holder sig mest ved bunden, hvor de ved sine sugekop¬ 
per paa armene holder sig fast til stene etc. Af de 10-armede blæk¬ 
sprutter forekommer — de store, yderst sjeldne kjæmpeblæksprutter 
undtagne — ved vore kyster to arter, der øpnaar nogen betyde¬ 
ligere størrelse, kalmaren ( loligo forbesii ), og akkeren (< ommatostrephes 
todorus , fig. 14). Den sidstnævnte har undertiden været at se i ak¬ 
varierne, dog er det endnu ikke lykkedes at holde dem levende længere 
tid. Ved vore nordlige kyster optræder den undertiden i store skarer, 
og bruges til agn. 
Eiendommeligt er det at se det farvespil, som foregaar i blæk« 
sprutternes hud. Endog ved en sagte berøring ser man dem i et 
sekund skifte farve fra lyst til mørkeste rødt; undertiden er der store 
