10 
at de fæster sig og udvikler sig til en type saa forskjellig fra de krebs- 
dyr, som vi først har skildret. 
Nær beslegtede med krebsdyrene, er søedderkopperne ( nymphon ). 
De udmerker sig ved en yderst smal krop og nmaadelig lange ben. 
De er træge i sine bevægelser. 
Af b lød dyr uden skalbedækning finder vi i akvariet en art hvid- 
gnle havsnegle (dendronotus arbqreseens , fig. 8), der paa kroppen bærer 
en mængde træagtig forgrenede vedhæng, som gjør tjeneste som gjeller. 
Den undre, flade del af kroppen kaldes foden, og ved hjælp af denne 
kryber dyret omkring. 
Fig. 8. En nøgen havsnegl {dendronotus arborescens), nat. st. 
Af skalsnegle vil vi især fæste opmerksomheden paa to arter, der 
forekommer i akvarierne, nemlig „kuungerne“ ( buccinum undatum, fig. 9) 
og purpursneglen {purpur a lapillus). Den førstnævnte er en af vore 
største havsnegle og et meget graadigt dyr. Den er især skadelig 
for østersbankerne, idet den borer hul i østersskallerne og fortærer 
dyret. Paa sine steder bruges den til agn. 
Den sidstnævnte — purpursneglen — er et temmelig uanseligt 
dyr, med et hvidt skal, der viser en ualmindelig træghed i sine be¬ 
vægelser. Man finder dem i tusental paa vore skjær, siddende i selve 
fjæren eller ved lavt vand aldeles paa det tørre. Hvert dyr kan i 
dage og uger blive siddende paa samme sted. Hvad som dog især 
interesserer os ved denne snegl er, at vi i den har for os en nær 
slegtning af de snegle fra de varmere have, der i oldtiden leverte det 
kjendte og høit vurderede farvestof purpur. Ogsaa vor nordiske form 
