5 
Dette er for dyret en meget vanskelig og farlig proces, da umiddel¬ 
bart efter skalskiftningen det nye skal endnu ikke har naaet tilstræk- 
kelig fasthed, og altsaa ikke yder tilstrækkelig beskyttelse for krop¬ 
pen. Saalænge dette er tilfældet, holder dyret sig saa meget som 
muligt skjult lor at undgaa sine fiender, mod hvem det vilde være 
fuldstændig værgeløst. 
Endel krebsdyr, som f. eks. hummeren, kryber ud af sit gamle 
skal gjennem en sprække i rygskjoldet. Klørene trækkes ud, uden at 
skallet paa dem aabnes, og naar dyret har forladt sit gamle hylster, og 
dette atter lægger sig sammen i ryggen, ser det aldeles ud som et helt 
dyr. I et af akvarierne, hvor der kun var en hummer, blev opsyns- 
manden en morgen meget overrasket ved pludselig at fin de to til- 
syneladende fuldstændige dyr; det ene var det tomme skal, det andet 
den nu ganske bløde hummer. 
Siden vi nu i ganske korte træk har gjort rede for den ydre og 
indre bygning, skal vi tage akvariernes beboere blandt krebsdyrene 
noget nærmere i øiesyn. 
Vor gamle bekjendte, hummeren, behøver ingen særskilt presen- 
fation. Det turde dog ikke være afveien at anføre, at dens natur¬ 
historie, tiltrods for at den i saa lange tider har været gjenstand for 
menneskets opmerksomhed, dog i mange punkter er indhyllet i mørke. 
Specielt gjælder dette for de smaa 1—3 tommer lange hummeres ved¬ 
kommende. Om deres levevis i denne periode ved man saa godt 
som intet. 
Undertiden findes der i akvariet en anden slags hummer, som er 
noksaa sjelden ved vore kyster, nemlig den saakaldte bogstavhummer 
(nephrops norvegicus). Dens farve er gulrød, klørene er længere og 
mere .jevnbrede end hos hummeren og af en livlig rødagtig farve. 
Paa den øvre side af halen har den tegninger, som minder om bog- 
staver — deraf dens navn. Dens kjød er spiseligt. 
I et foregaaende nummer af „Naturen u er eremitkrebsene ( pagurus), 
som bor i tomme konkylier, omtalte. Disse hører til de livligste af 
-de høiere staaende krebsdyr. Snart ser man dem forfølge hverandre, 
snart slaas de, snart klatrer de op paa de i beholderne anbragte stene o. 1. 
Efterhvert som de vokser, bliver huset, i hvilket de bor, for trangt, og 
nu tager krebsen en ny konkylie. Dermed gaar den meget forsigtig 
frem, idet den ikke forlader sin gamle bolig forinden den nye er 
