44 
hætte: næst dompappen er den en af de vaitrest iarvede af vore nor¬ 
diske smaafugle. 
Om sommeren og den mildere del af liøsten tilbringer den tiden 
i gran- og furuskogen og nøier sig da med larver og sligt noget. 
Du kan gaa i granskogen en stille eftersommerdag; du hører 
ingen fuglesang; de smaa sangere sidder stille paa sin gren eller flyver 
omkring, stundende mod udvandringen. Men en fugl vil du altid finde 
i travl virksomhed. Du hører et svagt tit-tit, som du knapt kan op- 
fatte trods stilheden: i næste øieblik følger et kort tra-ra-ra ligesom 
en skratten; og saa ser du foran dig et lidet bevægeligt punkt i luf¬ 
fen — et punkt, som dukker frem og forsvinder i samme øieblik 
f vers over din vei. 
Det er den travle kjødmeise,; uafladelig er den paa fart efter 
føden; heldigt for den, at den ikke er sanger; den vilde saa alligevel 
aldrig faa tid eller taalmodighed til at kvæde sin vise; strofeme vilde 
hvert øieblik bli afbrudt af det uafladelige slugeri. At følge dens 
mangehaande bevægelser og krumspring selv med øinene er en van¬ 
skelig sag — inde i en skog er det nu rent faafængt. Ikke før tror 
du, at du har den vel forvaret inde i en tætvokset unggran, før du 
hører dens muntre tra-ra-ra oppe i toppen af næste træ; snart sidder 
■den og hakker, saa det synger, i en høistammet furu, snart hænger 
■den i benene med kroppen nedad og vipper op og ned som i en 
gynge ude i de yderste, tynde grangrene. 
Der er ingen stadighed, ingen plan i dens larvejagt slig som 
hos hakkespætten, der besindig undersøger træ efter træ, idet den 
hopper i spiral opefter stammen. 
Naar kulden og sneen begynder at indfinde sig, og der blir smaat 
med føde i skogen, trækker kjødmeisen indover til bondegaardene og 
byerne og lever hele vintren igjennem høit paa julekost, mens dens 
fattige frænde, spurven, maa ta tiltakke med brødsmuler og heste- 
affald. 
Naar det gjælder at opspore vildt, kjød og lignende lækkerier, 
op viser kjødmeisen en kløgt og dristighed, som ikke gir en hvilken- 
somhelst indbrudsryv noget efter. Man kan hænge kjød, hvor man 
vil — saafremt der er det mindste smuthul, kjødmeisen kan komme 
igjennem, saa varer det ikke længe, før den indfinder sig. Den har 
.gjerne sit bestemte smuthul, hvorigjennem den øieblikkelig tar flugten, 
\ 
