45 
naar den blir jaget. Den er al tid • godt lokalkjendt, saa den itide kart 
redde sig. 
Jeg har havt mange eksempler paa dette. 
Ifjor høst boede jeg alene i en liden hytte i Furnæs opefter- 
Mjøskanten. Hele min leilighed var et lidet trangt, men hyggeligt 
kvistværelse; udenom dette var et loft, hvor en del af mine madvarer 
hang opefter stokkene. 
I flere dage havde jeg lagt merke til, at en kjødmeise havde 
fattet en sterk forkjærlighed for min ensomme bolig, skjønt Yorherre 
skal vide, der var ikke meget at bli fed af, og mine smaa husmands-- 
effekter havde jeg i hvert fald meget vel forvaret. 
Men jeg forregnede mig. Bedst jeg en dag sad ved mit skrive-, 
bord inde i mit lille aflukke, hørte jeg de velbekjendte hakkende lyd 
ude paa loftet. Skjælmen var alligevel kommet efter, at der dog var 
noget at æde. 
Jeg op og ud paa loftet; men før jeg havde faat tid til at lukke 
døren efter mig, havde meisen fnndet sit smuthul og var i næste øie-- 
blik forsvunden, idet den sendte mig et høilydt tra-ra-ra! Jeg havde 
en følelse af, at den gjorde aabenbarlig nar af mig. 
Dette hændte ikke en, men flere gange, og jeg maatte tilslut 
sikre mine madvarer paa en mere betryggende maade. 
Tiltro ds for sin raskhed og smidighed er den dog særdeles let 
at fange i fælde med talg som lokkemad. I mine guttedage vai jeg 
en ivrig kjødmeisefanger — ikke fordi jeg nærede nogen slags dyr-~ 
plagelyster, men fordi kjødmeisen altid har været min yndlingsfugl; 
jeg maatte ha den ind i stuen og se den paa nært hold. 
At den saa let gaar i fælde skyldes ingenlunde dens mangel paa 
kløgt, men ene og alene dens sterkt fremtrædende nysgjerrighed og 
sterke forkjærlighed for alt det, som smager af talg. Udsigten til at, 
kunne fraadse i slige lækkerier kan faa denne ellers saa omtænksomme 
fugl til at begaa de værste dumheder. 
Blir den fanget og sat i bur, taber den snart sin livlighed og 
begynder at sture. Den er ikke skikket for stillesiddende liv. Faar 
den derimod en hel stue at fly ve om i, kan den være meget munter 
og underholdende med sine mangehaande skjælmstykker. Efter blot et 
par dages forløb kan den bli saa tam, at den spiser af haanden. 
Mest husvant blir den, naar den har en granbusk borte i en krog og- 
