46 
*en del smuthuller at stikke sig væk i; dette synes at more den for- 
træffelig. 
Dog — fangeliv ligger ikke for kjødmeisen. Den kan ikke, som 
f. eks. kanarifuglen, vænne sig saaledes til buret, at opholdet i dette 
blir den en fornødenhed. Drihed og fri luft higer den mod; den kan 
ha været noksaa længe i fangenskab og være blit noksaa husvant — 
•ser den sit snit — vips! saa er den ude. 
Og ude i friluft hører den ogsaa hjemme — denne lille, muntre 
fugl, som opliver os med sit freidige humør, naar kulden og vinteren 
har bragt alle de andre fugle til taushed. 
Jeg nævnte ovenfor, at kjødmeisen ikke hører til sangerne. Og 
dog kan den til sine tider synge en vise, som i al sin enkelhed og 
enfold kan sætte dig i en frisk, knaldende vaarstemning. Dette hæn- 
der især om vaaren, naar sneen begynder at tine; da hører du fra 
havernes afbladede træer en enkel, kort sang: blot to takter og tone- 
arter — snart fra det ene træ, snart fra det andet i uafladelig skiften. 
Det er kjødmeisens vaarsang — vo.rt første vaarbud. Omsat i 
toner lyder den omtrent slig: 
Du hører ikke mere end disse korte, enkle toner. Og dog er 
der noget saa stemnings- og forjættelsesfuldt ved denne strofe. Det 
-er, som om den rummer spirerne til hele den efterfølgende fuldttonende 
vaarsang. Adolf Skramstad. 
Insektlarver, der forfærdiger og benytter stige. 
I en avis læstes fornylig en liden meddelelse om „brobyggende 
myrer“. Dette har bragt mig paa den tanke at fremkomme med et 
par smaatræk fra en anden insektgruppes nemlig sommerfuglenes liv, 
'•der skulde vise, at benyttelsen af kunstige hjælpemidler til at naa et 
bestemt maal ingenlunde er saa sjelden indenfor insekternes orden. 
Det vil saaledes sikkerlig være de fleste bekjendt, at en del 
mindre sommerfuglelarver — viklerne (totrix) — ligesom ederkopperne 
benytter fine silketraade — saakaldte „sikkerhedsliner u — naar de 
