50 
lig efter flere indsprøitninger. Paa den anden side liar virkningen 
hos oldinge, der ventede sig meget af indsprøitningerne, ladet vente 
paa sig, og kræfterne er først kommet efter flere eller et stort antal 
indsprøitninger. I disse tilfælde kan der altsaa ikke være tale om 
nogen virkning af suggestion eller indskydelser, men virkningen maa 
skyldes en styrkende indflydelse af testikelsaften paa nervesystemet. 
Varigheden af denne styrkende indflydelse af testikelsaften paa 
nervesystemet kan være forskjellig lang, stundom strække sig over 
aar som f. eks. hos en 89aarig, der knapt kunde gaa op og ned 
trappen til sit hus, og som efter indsprøitningerne kunde gjøre lange 
ride ture endnu 2 aar senere, i hvilke der kun af og til var gjort 
nogle indsprøitninger. Indsprøitninger er endvidere gjort hos tærings-, 
kræft- og andre patienter og altid med et godt resultat forsaavidt, at 
de syges kræfter er biet hedre; sygdommen er ikke blit helbredet. 
Man kan anvende testikelsaft af hvdketsomhelst dyr, lader det 
til; det gjælder kun om, at den indsprøitede saft er aseptisk, d. v. s. 
fri for mikrober. Og det synes, som om indsprøitningerne med held 
kan anvendes mod alle tilstande, i hvilke nervesystemet af en eller 
anden grund er blevet svækket, og disse tilfælde er mange. 
Kanske vil de ogsaa gjøre godt i infektionssygdommene eller de 
sygdomme, der er fremkaldt af mikrober, da modstandsdygtigheden 
mod disse kanske for en væsentlig del beror paa et kraftigt nerve¬ 
system. 
Som vi saa, mener Brown-Séquard, at der fra testiklerne gaar 
noget over i blodet, som har en eiendommelig virkning paa nerve¬ 
systemet, og at det er dette, der giver manden hans fysiske og intel¬ 
lektuelle kraft. Denne forudsætning, at kjertlerne saaledes ikke alene 
opgiver et sekret udad, men ogsaa indad, er i de senere aar blevet 
bestyrket ved forskjellige iagttagelser. Saaledes har det vist sig, at 
om man forhindrer afsondringen fra den store bugspytkjertel fra at 
komme ind i tarmen, saa kan dyrene uden nogen væsentlig ulempe 
leve videre, men tager man hele kjertelen ud, saa faar de sukkersyge; 
der gaar altsaa noget fra kjertelen ind i blodet, der omdanner det i 
blodet indkomne sukker eller forhindrer, at der dannes sukker i blo¬ 
det. Ogsaa med hensyn til to andre kjertler er man i den sidste 
tid kommet til lignende resultater, nemlig for binyrens og skjoldkjer- 
telens vedkommende. Ingen af disse kjertler leverer nogen afsondring, 
der tømmes udad, men begge synes de at tilføre blodet substantser, 
