69 
Mens slimaalen udelukkende lever i søen, gaar samtlige lampretter 
ogsaa op i ferskvand, den ene lever endog udelukkende i indsøer og 
elve. Lampretterne spises i andre lande, men vi har aldrig hørt, at 
de hos os er gjenstand for fangst. Ligesom slimaalen har de et helt 
og holdent bruskagtig skeiet og en aallignende form. Egentlige knok¬ 
ler mangler hos disse fiske aldeles, og selv rygsøilen er ikke engang 
delt i hvirvler, men danner kun en kontinuerlig bruskstreng. 
Langt mere anselige end „rundmundene a er de fiske, der hører 
til tvermundenes orden. Ogsaa de er „bruskfiske a , men hos 
enkelte forkalkes brusken delvis, saa skelettet derved opnaar større 
fasthed. Til denne gruppe hører haier, skater („rokker u ) og de 
høist forunderlige chimærer, hvilken sidste har en repræsentant 
hos os. 
Hai erne er vi vant til at tænke os som udpræget tropiske dyr; 
fra de varme have har vi alle hørt beretninger om deres graadighed 
og om den kolossale størrelse, de kan opnaa. Denne gruppe har imid¬ 
lertid ganske talrige repræsentanter ogsaa ved vore kyster og det ikke 
smaa former alene, men dyr, som opnaar en langt betydeligere stør¬ 
relse end nogen af sine tropiske slegtninge. Den største af alle 
haier og tillige den største af ahe fiske er, saavidt man ved, brugden 
eller brygden ( selache maxima), som tidligere var ganske hyppig ved 
vor kyst og var gjenstand for fiske paa grund af den svære lever, 
der gav en udmerket tran. Brugden naaede en størrelse af over 20 
meter, og leveren maalte indtil 27 hektoliter. Dette kan give et begreb 
om dens kolossale størrelse, og denne var det vel særlig, som forledede 
gamle bisp Grunnerus til at indlade sig i vidtløftige begrundeiser af 
den mening, at brugden var den slughals, i hvis bug profeten Jonas 
havde plads under sin berømte søreise. (Trondhjems Videnskabs- 
selskabs Skrifter 1768.) 
Biskoppen begrundede først, at det ikke er ukristeligt at antage, 
at Jonas’s midlertidige husvert har været en fisk og ikke en hval, som 
det, ifølge ordlyden, burde være og anfører dernæst, at det ogsaa af 
naturhistoriske grunde ingen hval kan have været, da disses strube 
er for trang til, at et voksent menneske kan komme ubeskadiget igjen- 
nem foruden at det, de sluger, allerede i gabet bliver knust „ enten ved 
deres barder eller ved deres tænder eller ved begge dele tillige. “ 
Men heller ikke andre haaer kan det have været, tiltrods for at der 
blandt dem „især blandt haaskjerdingerne, er de, som er store nok til 
