70 
at opslug,e et voksent menneske, og det med fuld harnisk paa u . 
Grunden fremgaar af følgende afsnit, som vi hidsætter i dets helhed: 
„Men disse Haaer henhøre til de grummeste Rov-Fiske i Havet, og have 
overmaade fæle Tænder, hvorfor det ikke er begribeligt, at de skulde opsluge 
noget Menneske, nden først at have beskadiget ham med deres Tænder; ligesom 
det og er bekiendt om Haaskierdingen og andre glubske Haaer, at de ofte med 
deres Tænder slide en Arm eller et Ben af et Menneske, som kan være kommen 
i Søen, ja endog undertiden bide ham af paa tvert, førend de nedsluge ham. 
Det er derfor ikke at undre over, at Petalossius, Hasæus og mange andre Lærde 
ikke har kundet bifalde den Mening, at den Fisk, der opslugede Jonas, skulde 
have været nogen Canis Carcharias. Men alle deslige Yanskeligheder forsvinde 
aldeles, naar man i Steden for Canis Carcharias antager Brugden; Thi, da denne 
er ingen Rovfisk, og har ikkun ganske smaa Tænder, som blot ere skikkede til 
at trykke Insekter og smaa Orme i tu med, saa er det ganske vel begribeligt, 
at den kunde opsluge et Menneske, uden at gjøre ham nogen Skade med sine 
Tænder, allerhelst da den efter Beretning er vant til, naar den seer en Mængde 
Insekter for sig, paa et Sted i Søen, at aabne sit G-ab, og saaledes at lade nogle 
Tønder Vand med Insekter i paa een Gang rinde sig ned i Halsen, hvormed 
da og gierne et Menneske, som var kommen i Søen, kunde følge. 
Denne Mening bliver saa meget rimeligere, naar man antager, at Jonas 
har haft sit Sted ved, eller imellem, Gellerne, i det at man derved undgaaer 
alle de Indvendinger, som tages deraf, at et Menneske i en Fiskes Bug maatte 
nødvendig hastig fordøies, naar man ikke antog et nyt Vunderverk, som saa- 
dant kunde forhindre. Det synes og uden stor Vanskelighed at kunne begribes, 
hvorledes et Menneske, der var kommen denne Fisk i Gabet, kunde føres hen 
til bemelte Sted, da Fisken nødvendig maa drive det Vand, som den med 
Insekterne sluger i sig, ud af Gelle-Hullernei, hvorved og et Menneske tillige- 
med Insekter og alt hvad der følger med Våndet, maa føres til Gellerne, og 
hvor let kunde ikke et Menneske ved den Leilighed komme imellem bemelte 
Geiler, og blive hængende derved. Ja, ei at melde om, at saadant kunde ske 
ved de Klæder, han havde paa sig, saa lader det sig og begribe deraf, at et 
Menneske, der er bested i saadan Nød, pleier altid at gribe omkring sig og 
holde fast ved det, som først forekommer ham, og dertil ere Brugdens Geiler 
ei uskikkede, saa at et Menneske ganske vel kunde staae i dens Strube og holde 
sig fast ved een af dens Geiler; og lader dette sig endog begribe, om Mennesket 
end ikke var kommen ind imellem Gellerne. Da Brugden, som tilforn meldt er, 
lever fornemmelig af Insekter og smaa Orme, saa har man ikke at befrygte, 
at den med Magt skulde nedsluge en saadan usædvanlig Kost; ligesom man og, 
naar man antager denne Mening, allerlettest, begriber, hvorledes Jonas kom ud 
af Fisken igjen. Det heder vel i vore Bibel-Oversættelser, at Jonas var i Fiskens 
Bug eller Liv; men det er noksom bekiendt for alle dem, som forstaae sig paa 
den Hellig Aands Sprog, at det i vore Oversættelser i Steden derfor ikke alene 
kan, men endog bør, hede: i Fisken.“ 
Brugden fanges neppe mere ved vore kyster, enten det kommer 
af, at kunsten er gaaet i forfald — og det var ingen let kunst, at 
harpunere og faa livet af disse svære bæster — eller det er fordi 
dyret er bleven fuldstændig eller næsten udryddet. Ogsaa i museerne 
