78 ^ 
I mindre fnldkommen renhedsgrad skulde de vises sten kun for- 
maa at overføre uædle metaller i sølv. Man talte derfor om de vises 
sten af forskjellig orden. 
Ved de efterfølgende beretninger om adepter o: mestere, som 
angivelig skal have været i besiddelse af de vises sten, maa man 
altsaa erindre, at spørgsmaalet ikke er saa yderst enkelt: enten—eller, 
om vedkommende har kjendt de vises sten eller ikke, men at der er 
tale om sten af forskjellige ordener og forskjellige augmentationer. 
Om de ydre egenskaber hos de vises sten hersker der en 
del forskjellige angivelser. De mest bekjendte adepter angiver nær 
samstemmig, at den er et tungt rødt stof, safranfarvet, naar det pul¬ 
veriseres. Van Helmont, til hvis navn der knytter sig en af de 
ubegribeligste transmutationshistorier i alkemiens historie, angiver det 
efter egen erfaring og betragtning som et tungt pulver af safranfarve. 
Dens augmentationsevne angives hos de forskjellige adepter 
efter egne forsøg meget forskjellig; saaledes beretter 
Arnold Villanovanus, at 1 del sten kan overføre 100 dele almin- 
deligt metal til guld, 
Raymundus Lullus, 1 do. do. nogle tusende billioner, 
I. I. Hollandus, 1 do. do. 1000 00, 
Basilius Valentinus (ca. 1500), 1 do. do. 10 å 30, 
van Helmont (1618), 1 do. do. 19 000, 
James Price (1782), 1 do. do. 30 å 60. 
Muligheden af en metalforvandling kunde efter de gamles mening 
ikke bestrides. Herfor leveredes beviser af forskjelligste art. 
Ved behandling af guld med forskjellige stoffe kan man, som 
bekjendt, forandre guldets farve fra lyst til mørkt. Dette forklarede 
de meget naturlig, som en begyndende metalforvandling, fremkommen 
ved forrykning af merkurius og sulfuris i metallerne. Legeringer, der 
fremdeles den dag idag er lidet forklarede, da de hverken er nye 
elementer eller egentlige kemiske forbindelser og end mindre mekaniske 
blandinger, blev især taget for nye metaller i den første tid, da man 
intet større kjendskab havde til analytisk kemi. Zink giver kobber 
ved sammensmeltning en guldgul farve (messing), arsenik giver kob¬ 
ber en søivhvid o. s. v. Dette blev betragtet som virkelige forvand¬ 
linger. Kviksølv og bly giver en legering, der er meget Hg tin o. s. v. 
Videre: lægges en jernstang nedi en opløsning af blaavitriol, forsvin- 
der, som bekjendt, jernet lidt efter lidt, og tilbage bliver en kobber- 
