79 
stang af størrelse og form som jernet. I en tid, da man ikke kjendte 
til, at blaavitriol indeholder kobber, maatte en metalforvandling i dette 
tilfælde være givet. 
En række tilfælder gives ogsaa, hvor der ved forsøgene absolut 
resnlterede gnld eller sølv. Dette skrev sig i en del tilfælder fra en 
liden gnld- eller sølvgehalt i de materialier, hvormed man arbeidede. 
I vore dage, da vi ved, at sølv findes i de fleste mineraler om end i 
smaa mængder, og er vel békjendt med, at guld ingenlunde er et 
sjeldent forekommende metal samt erindrer, at der i hele vort aar- 
hundrede er lært, at guld er et grundstof, vil saadanne beviser let 
bringe os til at fordømme alle beretninger om kunstig fremstilling af 
guld, selv der hvor vi ikke kan forstaa, hvori skuffelsen har lagt. 
Saadanne tilfælder er ikke sjeldne, og de mange historiske bevi¬ 
ser for alkemiens egthed var en stor trøst i de møisommelige og 
utaknemmelige, aarelange arbeider, der gjerne endte med pinebænken 
eller armod for den ulykkelige troende praktikant. 
Enkelte saadanne beretninger skal vi i korthed referere. Den 
berømte læge og alkemist van Helmont i begyndelsen af det 17de 
aarh. beretter i flere af sine skrifter om forvandling af kviksølv til 
guld. Van H. arbeidede ikke selv paa fremstilling af de vises sten, 
men har gjentagende faat smaa prøver af alkemister, der er forblevne 
ukjendte (af en „fremmed u , som det heder, noget man stadig gjen- 
finder, i de forskjelligste beretninger; dette skal senere nærmere be¬ 
lyses). I 1618 forvandlede han ved hjælp af J / 4 gran 1 ) af pulveret 
8 unzer kviksølv til fuldkommen rent guld. Dette beretter han gjen¬ 
tagende, og da transmutationen foregik i hans eget hus, uden ind- 
blanding af nogen alkemist, og da van H. selv var en berømt kemiker, 
er det uforklarligt, at her kan foreligge en skuffelse. Han gav sin 
søn det hedenske navn Merkurius som udtryk for sin ubetingede 
tro paa alkemien. Denne Merkurius van Helmont forskede hele sit 
liv gjennem efter de vises sten og døde i Berlin 1699 som ivrig 
alkemist. 
Angaaende denne transmutationshistorie udtaler den berømte, nylig 
afdøde prof. Kopp, en bestemt modstander af alkemien, i sin „Greschichte 
d. Chemie u II, 1844: 
„Dette faktum er blandt de, hvoraf videnskabens histo- 
J ) 1 gran = V 4 karat = 50 mgr. 1 unze = 32 gr. 1 drakme = 3 gr. 
