81 
drakmer bly, kastede saa stenen, indhyllet i voks paa samme og lod 
endnn massen være smeltet i et kvarter. Derpaa heldte han metallet 
ud. Det var det reneste guld. Myntprøveren i Haag og andre guld- 
arbeidere prøvede det ogsaa. Det stod ikke til at negte, at det 
var guld. 
Naar en mand som Helvetius fra at være en Saulus forvandles 
til en Paulus, skulde han vel kunne egne sig som apostel, siger prof. 
Schmieder. 
Den berømte filosof Spinoza, der ellers ikke hører blandt de 
lettroende, lod denne sag undersøge og erklærede sig fiildstændig 
overbevist om rigtigheden af denne transmutation. 
Saadanne beretninger var lyspunkter i alkemisternes stræv og 
med fornøielse berettes f. eks. et tilfælde med prof. i filosofi Martin i 
(-J- 1621) i Helmstedt. Denne drog i sine forelæsninger ved enhver 
anledning tilfelts mod alkemisterne og søgte at modbevise alle de 
grunde, t som den „hermetiske kunsts u tilhængere anførte som støtte 
for sine anskuelser. Beskjæmmet maatte han imidlertid tie, da engang 
en fremmed adelsmand, som netop gik paa hans forelæsninger, høflig 
afbrød ham — udbad sig et fyrfad, en digel og bly og forvandlede 
dette sidste i en fart til guld, henvendende følgende ord til den for¬ 
bausede professor: Solve mihi hitne syllogismum. u 
Yi skal nu i al korthed omtale de, der ansaaes for de største 
mestere i kunsten, og som af alle alkemister var anset for at have 
været i besiddelse af de vises sten, hvis verker blev grundig studeret 
og hvis angivelser og anskuelser — særlig om fremstillingen af de 
vises sten — blev omhyggelig prøvet. Men desværre er deres skrif¬ 
ter ført i et sprog fuldt af billeder og tegn og med flid skrevet i en 
stil, som gjør dem næsten ulæselige, forat masserne ikke skulde ind- 
vies i den „hellige u kunst. De vi nedenfor anfører var ingenlunde 
kvaksalvere i kemi — tvertimod, de var de største kemikere i sin 
tid og i besiddelse af langt flere kundskaber, end man vanligvis er 
tilbøielig til at tro. 
Geber i det 8de aarh. er før kortelig omtalt. 
Albert von Bollstadt, almindelig kaldet Albertus Magnus 
paa grund af sin uhyre lærdom, var født i Schwab en, studerede særlig 
theologi i Padua, Køln og i Paris og traadte 1223 ind i Dominikaner- 
ordenen. Som provincial (overopsynsmand over klostrene) gjennem- 
reiste han hele Tyskland, var 1260 i Bom, hvor han blev udnævnt 
6 
