82 
til biskop a f R. egen s bur g. Denne stilling opgav han allerede i 
1264 af kjærlighed til rolig, videnskabelig syslen og begav sig til klostret 
i Køln, hvor han døde 1280. Han omfattede alle videnskaber og var 
heldig nok til — trods massens skrig paa trolddomskunster —- ikke 
alene at unddrage sig geistlighedens forfølgelser, men endogsaa netop 
hos denne at komme i høieste ry for rettroenhed. Med alkemi be- 
skjæftigede A. M. sig meget. Han arbeidede meget med kviksølv og 
sølv og meiite af disse lettere at kunne lave guld end af andre me¬ 
taller, da man f. eks. af sølv kunde faa guld ved bare at forandre 
vegt og farve. Han advare de indstændig mod bedragerier og 
advarede ligeledes mod at tro paa metalforvandling bare ved farve-"! 
forandringer. Han erkjendte umuligheden af at overføre grund- 
stoffe til andre grundstoffe, men erkjendte ikke metallerne som 
saadanne. Hans praktiske kundskaber var betydelige. Han forstod 
at rense guld ved hjælp af bly o. s. v. kunde adskille guld og sølv 
ved skedevand, undersøgte metallernes forbindelser med svovl, havde 
godt kjendskab til, at svovl kan angribe alle metaller undtagen guld 
o. s. v. A. M. var en svær skribent, 21 folobind har han efterladt 
sig, hvoraf mange af kemisk o: alkemistisk indhold. 
Omtrent samtidig med A. M. i Tyskland levede i England Roger 
Baco. Han viede sig ligeledes til den geistlige stand og studerede 
i Oxford og Paris; han var fransiskaner. Hans mangesidige kund¬ 
skaber bragte ham æresnavnet cloctor mirabilis. Han var dygtig 
sprogmand, var udmerket astronom, og gjorde først opmerksom paa 
feilen i den julianske kalender. Han var endvidere mekaniker og op¬ 
tiker, og lavede automatiske kunstverker, som blev tilskrevet djæve- 
lens medvirkning. —Ulykkeligere eller mindre forsigtig end A. M. 
undgik R. B. ikke forfølgelse som troldmand og blev holdt flere aar 
i fængsel. Hans skrifter var mange, og hans anskuelser om de vises 
sten viser i adskillige henseender de største ligheder med A. M.s. En 
del af hans arbeider findes som manuskript i forskjellige engelske 
bibliotheker. Han taler om de vises sten som en afgjort sag og be¬ 
retter om de overordentlig store mængder uædelt metal, som ved 
dens hjælp kan overføres til guld. 
En tredie alkemist i hin tid, ogsaa af megen berømmelse, var 
Arnold Bachuone — efter sit fødested Arnold Villanovanus, 
f. 1235. Han studerede filosofi og medrcin i Barcelona og blev senere 
lærer ved høiskolen sammesteds. G-rundet paa forudsigelser af den 
