85 
kjendt fra menneskenes første optræden paa jorden, og selvfølgelig 
kunde en kemiker, en myntmester eller en bergmester i forrige aarh. 
•og i de 2—3 foregaaende afgjøre, om der forelaa guld eller en guldlig- 
nende legering. De methoder, der anvendtes, brtiges for en stor del 
den dag idag. I hvilken grad troen paa det kunstige guld havde 
mdbredt sig i det 12—16de aarh., viser bedst de mange processer, 
der var fore i retterne vedrørende de vises sten. De dreiede sig 
gjerne om, hvorvidt kunstig fremstillet guld, der bergmandsmæssig 
var prøvet og ikke fundet forsk] elligt fra naturligt guld, hvorvidt saa- 
dant guld ogsaa i værdi skulde sidestilles med naturligt. Enkelte 
mente nei, da det jo kunde tænkes, at saadant guld i enkelte hen¬ 
seender. -— selv om det holdt prøven — kunde være forskjelligt. 
I aaret 1580 fældte saaledes domstolen i Leipzig alkemisten B e us he r, 
•der efter de foreliggende beviser blev erklæret for indehaver af de 
vises sten. Han skulde eksamineres paa pinebænken; for utroskab 
mod kurfyrsten (August af Sachsen) skulde han kagstryges, for mened 
mod en medarbeider tabe 2 fingre og tilslut af hensyn til landets vel 
indespærres, forat ingen fremmede potentater skulde faa nyde godt af 
hans kundskaber. 
Det blev altsaa anset som givet, at kunstigt guld virkelig fandtes. 
'Saadanne adepter maatte nu kunne blive ordentlig rige, skulde man tro. 
Ja, dette skal de ogsaa have været. Beretningerne (ikke blot de 
alkemistiske) tyder paa, at adepterne har været i besiddelse af ustyr¬ 
telige rigdomme. I det 14de aarh. skulde saaledes Nicolaus Elamel 
ved hjælp af alkemistisk guld have stiftet 14 hospitaler; 3 ka¬ 
peller bjrggede han fra grunden af og restaurerede 7 kirker, som han 
forlenede rigelig med gaver. Endnu i 1742 blev der i Paris uddelt 
midler af et almissefond stiftet af ham. — Disse beretninger er ingen¬ 
lunde upaalidelige. Elamels rigdomme forbausede hans samtid. Alle¬ 
rede i hans levetid blev der paa kongens bud af parlamentet i Paris 
indledet en undersøgelse af, hvorfra i al verden hans rigdomme skrev 
sig. Besultaterne af denne undersøgelse er aldrig bleven bekjendt — 
sandsynligvis fordi man ikke. kom til noget resultat. Dette ærgrede 
antalkemisterne, hvoraf der til alle tider har været en mængde. 
Den lærde Naudæus paastod i 1649, at Elamel havde erhvervet sig 
•sine rigdomme ved aager — specielt i den almindelige jødeforfølgelses 
tid. Imidlertid skal der paa Flamels tid ingen jødeforfølgelse have 
fundet sted. 
