92 
iagttagelser. Alliker (corvus monedula) og slørugler ( strix flftmmea ) 
findes i stort antal i St. Omer’s kirketaarne og de er saa vante til 
klokkeringning at de bygger deres reder lige op til kueblerne. 
Børnene kavde som legetøi opstillet en lille klappermølle i haven, 
den dreiede sig med hver vind og gjorde en forfærdelig støi. For¬ 
leden aar saa von Kampen en meise bygge sin rede i den, og de 
dristige fngle lod sig ikke af den øredøvende klapren skræmme fra i 
al mag at udruge sine unger. Som eksempel paa fugles hukommelse: 
han havde under sit ophold paa landet et par paafugle (jpavo dome- 
sticus) , som var overordentlig tamme, og baade hannen og hunnen 
kom og aad af hans haand, naar han daglig paa et bestemt klokkeslet 
indfandt sig for at fodre dem. Yar han en dag forhindret, mødte de 
til den vante tid og ventede til langt ud paa aftenen. Mens han om 
vinteren var i byen, blev de i hans fra værelse rigeligt fodrede paa et 
andet sted; men naar han om foraaret vendte tilbage, mødte ogsaa 
paafuglene paa samme sted og til samme tid, for at faa deres vante 
maaltid. 
Han har et par lattermaager (larus ridibundus) , som han to 
gange daglig paa bestemte tider tilkaster smaa kjødstumper. Nogle 
■alliker kommer da flyvende fra den gamle jesuiterkirkes taarn hver dag 
paa den bestemte tid, hverken før eller senere, for at opfange de 
kjødsmuler, han giver til maagerne. 
Spurvehøgen (astur nisus ) er en overordentlig graadig fugl; 
mens von Kampen boede paa landet, sad han gjerne ved sit skrive¬ 
bord i nærheden af et aabent vindu, der vendte ud til haven, vindu¬ 
erne paa den modsatte side af rummet vendte ud til marken. Plud- 
selig saa han en spurvehøg styrtende i flugt gjennem stuen og den 
kom med en saadan fart, at den knuste glasset i ruden. Anledningen 
til høgens jagt igjennem rummet var en lille havesanger (sylvia hor- 
■tensis ), der for at undgaa høgen havde søgt sin tilflugt i værelset. 
I februar 1889 havde han i sin have i byen et antal viber 
(vanellus cristatus). I nogle dage savnede han en af disse fugle 1 , 
hver aften han drev dem ind i buret og lukkede for dem; der var 
hver aften én færre end om morgenen. Han antog, at det maatte 
være en kat fra nabolaget, disse tab skyldtes, og besluttede fra et 
skjul at faa fat paa tyven. Men om morgenen saa han en spurvehøg 
fra det gamle kirketaarn styrte sig ned over fuglene, og trods hans 
