Den naturhistoriske forening. 
Møde aflioldt den 30te januar. 
Formanden hr. dr. Hennum oplæste aarsberetning for 1892. Dr. med. 
Hennum holdt foredrag om ledfladernes form: 
„Ludwig Fick (Lehrh. d. physiol. Anatom. 1845) opstillede en regel for 
ledfladernes ordning i legemet, som kort kan gjengives saaledes: „den under 
bevægelsen fikse eller relativ fikse del af legemet hærer de konkave ledflader, 
mens den bevægelige bærer de konvekse.‘ £ Bet.ragtes rygsøilen som fiks i for¬ 
hold til hovedet og ribbenene, saa maa den have konkave ledflader for dem; 
skulderen er fiks i forhold til armen, altsaa. har skulderbladet konkav ledflade, 
og paa samme maade med hofteleddet. Da lemmerne maa ansees bestemte til 
lokomotion, saa maa deres ender betragtes som fikserede til det punkt, hvor de 
finder understøttelse, altsaa vise centralt rettede konkave ledflader. Her danner 
dog fodled og haandled undtagelser. 
Ludwig Fick har senere opstillet den sætning, at ledfladerne slibes af 
musklerne, og at det ben faar den konvekse ledflade, som under slibningsperio- 
den har den sterkeste vekst. (Ueber d. Ursachen d. Knochenform. 1857. — 
Neue Untersuchungen iiber d. Ursachen d. Knochenform. 1859. — Ueber die 
•G-estaltung d. G-elenkflåchen 1859). 
Henke (Anatomie u. Mechanik d. Gelenke 1863. — Studien Iiber die 
Entwickeluhg der Extremiteten der Menschen, insbesondere der G-elenkflåchen. 
Sitzungsbericht d. kaiserl. Akad. d. Wissensch. 1874) slutter sig til Ludwig Fick, 
men gaar noget længere. idet han tilskriver musklerne ogsaa evnen til at be¬ 
stemme, hvilken ledflade der skal være konveks og hvilken konkav. Den led¬ 
flade slibes nemlig konkav, hvor musklerne sidder nær leddet, den konveks, 
hvor de fæster sig længere fra samme. 
Kudolf Fick (Ueber die Form der Gelenkflåchen. Arch. f. Anatomie 
und Entwickelungsgescliichte 1890) har eksperimentelt paavist, at man kan ind- 
rette sig saa, at man paa forhaand kan sige, hvor den konkave og konvekse 
flade danner sig, naar en slibning mellem to stykker bringes istand, og at 
Henkes regel bekræft.es. 
Stud. real. Gran refererede Guignards nyeste arbeide over befrugt¬ 
ningen hos liliaceerne. (Nouvelles études sur la fécondation. Annales des 
Sciences naturelles Botanique T. XIY. 1891.) Pollenkornets og egcellens 
udvikling hos Lilium Martagon beskreves; specielt fremhævedes reduktionen af 
kjernesegmenternes antal. G-uignards iagttagelser sammenlignedes med de resul¬ 
tater, hvortil zoologerne er kommet ved studiet af befrugtningen hos Ascaris, 
Echinodermerne og Infusorierne. 
Fremdeles refereredes Klebahn: Studien Iiber Zygoten I og II (Pringsh. 
•Jahrb. f. wissensch. Botanik XXII og XXIY). De af Klebahn iagttagne kjerne- 
delingsfænomener under spiringen af algerne Closterium og Cosmarium opfattede 
foredragsholderen i tilslutning til Oscar Hertwig (Die Zelle und die Gewebe. 
1893) som en kjernereduktionsproces, fysiologisk ækvivalent med den reduktion, 
som hos de høiere planter og dyr foregaar før befrugtningen. 
Foredraget illustreredes ved lysbilleder. 
