96 
Møde afholdt den 20de februar. 
Hr. Peter Annæus Øyen holdt et foredrag om Jotunheimens sne- og- 
isbræer, som han i de to sidste aar med stipendium af universitetet havde havt 
anledning til at studere. Foredragsholderen indledede med nogle korte bemerk¬ 
ninger om de forskjellige brætyper og bræformer. Idet karter og fotografier 
frem vistes, omtaltes i største korthed Eussells, Drygalskis og Har pers 
undersøgelser. En kort oversigt over bræstudiets stilling i Skandinavien gav 
derpaa en naturlig indledning til behandlingen af det foreliggende emnes histo¬ 
riske del. Naar Keilhau og Boeck nævnes som Jotunheimens „opdagere“, 
saa maa dette ikke tages i bogstavelig forstand; allerede i sidste halvdel af 
forrige aarhundrede hentyder Jessen, Hi or th øy og Yahl til de der optræ- 
dende sne- og ismasser, og fra begyndelsen af dette aarhundrede har vi vor be¬ 
rømte landsmand, prof. Smith’s undersøgelser, der næsten synes at være helt 
eller delvis glemte. 
Derpaa behandledes de mere specielle bræfænomener. Der gjenfandtes i 
Jotunheimens bræer de sedvanlige strukturforhold: kornstruktur, lamelstruktur,. 
og skiktning. 
Foredragsholderen benyttede anledningen til at gjøre opmerksom paa. 
dr. Em dens nye undersøgelser, ifølge hvilke der ikke skulde være nogen kva¬ 
litativ forskjel mellem de forskjellige former af is. Hambergs ganske nylig- 
udtalte anskuelser kunde foredragsholderen endnu ikke tillægge nogen særdeles 
stor vegt, da det hidtil fremkomne ikke var fuldstændig godtgjort ved under¬ 
søgelser. I Jotunheimens bræer havde foredragsholderen saavel i selve sneen 
som i hulrum i isen og i aabninger under denne fundet, at temperaturens dag¬ 
lige amplitude meget hurtig formindskes med den tiltagende dybde. I bræ- 
elvenes temperatur gjorde sig gjældende et merkeligt, neppe tidligere paaagtet 
forhold, idet dens konstante værdi viste sig betinget af bræens størrelse og- 
høidebeliggenhed. Efterat saavel strukturen som smeltningen og morænedan- 
nelsen var omtalt noget udførligere, gik foredragsholderen over til at omtale 
bræernes erosionsevne, der viste sig saa tydelig, at ikke en eneste fordomsfri 
iagttager kunde falde paa at bestride den; ja foredragsholderen tillagde den 
endog saa stor vegt, at han ikke fandt det urimeligt, men tvertimod meget 
sandsynligt, at Jotunheimens konfiguration var bragt tilveie for en betydelig 
del ved bræernes arbeide. Der var visse træk i konfigurationsforholdene, for 
hvilke træk der nærmere redegjordes, som især havde tiltrukket sig foredrags- 
liolderens opmerksomhed, og som i høi grad havde styrket hans opfatning af 
bræernes erosionsevne. Jotunheimens bræer hav<fe i tidligere tider havt en 
langt større udstrækning end nu; derfor var flere beviser tilstede. Foredrags¬ 
holderen antog det for høist sandsynligt, at de nuværende bræer i Jotunheimen 
var den store istids descendenter, og maatte slutte sig til den af prof. Schiøtz 
udtalte anskuelse, at i den sydøstlige del af Norge isskillet og vandskillet havde- 
faldt væsentlig sammen mod slutningen af istiden. 
