101 
gjennemsnit ikke præsterer mere arbeide end pattedyrenes, snarere 
mindre. • 
Sagen er, at disse naturforskere • gik ud fra forudsætninger med 
liensyn til flugtbevægelserne, som enten var rent theoretiske som 
BabineAs eller beroende paa meget overfladiske og løse iagttagelser 
som NaviePs. Paa grundlag af disse gjennemførte de saa en meget 
.smuk og stringent mathematisk udvikling, saa smuk og saa stringent, 
at de over udviklingens sikkerhed glemte forudsætningernes upaalide- 
lighed. Paa disse omraader er i virkeligheden den rene mekanik en 
fører, hvis liaand man først tør modtage alt vel overveiet og efter at 
have forvisset sig om udgangspunktets rigtighed. Har man først givet 
den tøilen nemlig, saa fører den en med lige stor bravur til menings- 
løsheder som til det rigtige resultat. Og forvisse sig om grundlagets 
sikkerhed kan man kun ved eksperiment. Det gjælder da her, som 
overalt i naturvidenskaberne, først og fremst at eksperimentere —• 
at bestemme praktisk de størrelser sikkert, der skal bruges til bereg¬ 
ningen; beregn saa, revisicer beregningen ved forsøg, og beregn igjen, 
saa naar man maalet. Det er de eksperimentelle naturvidenskabers 
A-B-C. 
Bestemmelsen af kraftforbruget ved fuglenes flugt kan ske paa 
to maader. Den ene er lang og besværlig, fordrer temmelig udstrakte 
beregninger og er, lad mig sige det straks, ret usikker; den anden 
er maaske ikke i selve sagen lettere, men den er i hele gjennem- 
førelsen eksperimentel, uforsøgsmæssig. 
Den første søger, efter at have bestemt fuglens vegt og overflade, 
at bestemme vingefladens størrelse, vingens bevægelsesmaade, dens 
paavirkning af luften, luftens modstand saavel mod fuglens krop som 
mod vingen under bevægelsen, vingeslagenes hastighed i sekundet, 
angrebspunktet for luftens tryk mod vingen, flugtbanens retning under 
de forskjellige faser i flugt en, tyngdepunktets bevægelser under disse 
og endnu flere faktorer, der alle er nødvendige til beregningen af det 
nyttige arbeide, som virkelig er udført af fuglen. 
Den anden methode gaar netop den modsatte vei. Den søger at 
bestemme det hele indre arbeide, som er udført af fuglen under flug- 
ten, ved at bestemme de forbrugte næringsstoffers mængde og den 
deraf udviklede energi og bestemmer saa, hvilken del heraf der er 
gaaet med til flugtarbeidet. De to methoder udfylder hinanden: Den 
ene bestemmer dét ydre arbeide, den andet det indre. De maa og 
