111 
sidder den med voldsomme respirations og hjertebevægelser uden at 
røre sig, selv om man giver den fuldstændig frihed. 
Som De vil se, hænger der endnu ikke liden usikkerhed med 
hensyn til bestemmelsen af flugtarbeidet, men de hidtil vundne resul¬ 
tater er vel egnede til at drage det hele problem ned fra disse mysti- 
cismens regioner, hvori det saa længe har svævet, og befri det fra 
det paahæng af overtro og misforstaaelser, som aarhundreder har klæ- 
bet paa det. Det er det første skridt til ogsaa at naa positive 
resultater. Sophus Torup. 
Aikemiens egthe d, 1 ) 
historisk og kritisk belyst. 
Samtidig med disse latterlige forsøg skal der imidlertid have 
været en 5 å 6 virkelige adepter, der selv holdt sig forsigtig skjult, 
men for at overbevise verden fra tid til anden udsendte apostle. —■ 
Der berettes saaledes om Lask ar is, at han udsendte den bekjendte 
opfinder af poreellænet: Bøttger. 
I aaret 1701 besøgte Laskaris i Berlin en mand af stand for at 
bese byens seværdigheder. Tilfældigvis spurgte han ogsaa verten, om 
der i Berlin gaves alkemister. „Ja, saadanne narre mangler vi ikke,“ 
sagde denne og nævnte blandt andre apotheker Zorn. Den fremmede 
(Laskaris) gjorde sig da et ærinde til apotheket, og provisoren raabte 
paa laboranten (forstander for apotheket). Der kom da frem et ongt 
menneske, som var lærling. Paa den fremmedes spørgsmaal, om han 
forestod laboratoriet, svarede han, at man for spot kaldte ham laboran¬ 
ten, fordi han i sine fristunder drev alkemistiske undersøgelser. Dette 
gav anledning til, at Bøttger, den unge mand — blev fortrolig med 
den fremmede og fortalte, at han besad et eksemplar af Basilius 
Yalentinus, og at han arbeidede nøiagtig efter hans forskrifter. Bøtt¬ 
ger besøgte da flere gange den fremmede og vandt hans gunst. Da 
denne endelig skulde reise, og hesten allerede ventede, meddelte han 
Bøttger, at han selv var i besiddelse af de vises sten og forærede 
ham 2 unzer deraf —- med den ordre at vente nogle dage med at 
1 ) Slutning fra forrige hefte. 
