112 
prøve den, men saa vise hvem som helst virkningen af den, — forat 
ikke alkemisterne skulde udlees ogsaa i Berlin. 
Bøttger forsømte sig ikke, men udførte for en hel del mennesker 
transmutationér. Farmacien opgav han og drog godt forsynet med 
guld til Halle for at studere medicin og alkemi. — En gang var 
Bøttger senere indbuden til middag hos Zorn sammen med presten 
Borst fra Malchon og presten Winkler fra Magdeburg. Talen kom 
paa alkemi, og man opfordrede Bøttger til at slutte med sin nye 
levevis. Det umulige kunde han saamen ikke gjøre mulig. Han af- 
brød dem og tilbød at gjøre det umulige. Hele selskabet begav sig 
til officinets laboratorium, og Bøttger tog bly og vilde smelte det. 
Gjesterne fandt hans medbragte bly mistænkeligt og gav ham istedet 
sølvmynter af bekjendt gehalt. I ganske kort tid var alt forvandlet 
til guld ved hjælp af et rødligt pulver. — Hans ry steg snart, saa- 
megetmere som han udgav sig for selv at være fremstilleren af tink¬ 
turen. B,ygtet naaede ogsaa snart Friedrich I, og denne forsøgte 
at sætte ham fast. Dog lykkedes det ham, advaret af en bekjendt, 
at flygte i sidste øieblik. I Dresden optraadte han saa og nød stor 
anseelse, skjænkede en del af de vises sten til kongen af Polen og 
blev ophøiet i adelsstanden. Man lod ham tid til at forbruge sit for- 
raad af stenen, men jaassede nøie paa ham for at iagttage ham, naar 
han atter skulde til at forfærdige det røde pulver. Han leved saa 
fiot i Dresden i 2 aar og var høit anset; han var en skattet ven i 
den toneangivende verden og holdt Hot hus. Man spillede gjerne med 
ham, da han alleroftest tabte. Under alt dette var der kommen hem¬ 
melige paamindelser til ham fra Laskaris om at slutte, mens spøgen 
var god. Tiden til at tænke alvorlig opsatte han letsindig i forvis¬ 
ning om, at rigdommen vilde vare. Dog til syvende og sidst maatte 
han —; som saa mange andre, alvorlig forsøge at linde de vises sten, 
men — alt forgjæves. Da forsøgte han at flygte. Men det gik ikke. 
— Hele tiden havde imidlertid Laskaris holdt øie med ham og havde. 
• i 
selvbebreidelse for at have ført ynglingen i ulykke. Han sendte da 
en ung læge, dr. Pasch til kong August og tilbød 800 000 du¬ 
kater for Bøttgers frigivelse. Dr. Pasch blev selv sat fast, da kongen 
mente tilbudet kom fra Bøttger selv. —- Mange fandt, at hele tilbudet 
viste, at her forelaa bedragerier, og der fremkom adskillige spotte¬ 
gloser i Berlineraviserne. Paa denne tid fik Bøttger til vogter fri¬ 
herre von Tschérnhausen, og man behandlede ham meget metho- 
