115 
og probersten. Vegten var ogsaa forøget. Fuld af glæde ilede Beus- 
sing til den fremmedes bolig; men denne var for sikkerheds skyld 
flygtet i nattens mørke, mens hans digle endnu var varm. 
Guldsmeden Lemmerich i Ulricksstrasse prøvede guldet, fandt 
det overordentlig fint og kjøbte det af ham. Med velbehag skal han 
have bemerket en slags røde krystalstjerner paa overdåden. Dette 
skulde love en yderligere forøgelse. Sandsynligvis har han allerede 
før kjøbt guld fra første haand. 
Fra slutningen af forrige aarh. regnes alkemiens egentlige for- 
faldstid. Grundene til dette forfald var mange, særlig alle de afslø- 
rede bedragerier, der gjorde massen skeptisk, hvorved alkemien tabte 
sin bedste støtte. Af saadanne bedragerier er enkelte allerede omtalt. 
— Hvor langt man i denne retning kunde gaa, viser Hon auer (1597), 
der lod hertugen af Wurtemberg selv fremstille sig guld paa lølgende 
maade: Hertugen udvalgte selv alle raamaterialer og de liødvendige 
apparater. Ilden skulde saa brænde lang tid under diglen, og alle 
forlod i denne tid laboratoriet, og diglen var overladt til sig selv. 
Hertugen aflaasede for sikkerheds skyld selv laboratoriet og tog nøg- 
len til sig. — Imidlertid var der, som senere blev opdaget, i labora¬ 
toriet en kiste, og heri laa skjult en liden gut, som i stilhed krøb ud 
og lagde virkeligt guld i diglen. Hertugen fandt saa guld, men be¬ 
drageriet blev opdaget, og Honauer blev forfulgt og hængt. — Et 
alvorligt stød fik alkemien ved dr. James Price’s ulykkelige skjæbne. 
Han var læge i Guierford og optraadte i 1782 som adept. Han havde 
et rødt og et hvidt pulver, med hvilket han kunde forvandle kviksølv 
til guld eller sølv. Han vakte megen opsigt og kong Georg III 
vilde selv — ligesom ogsaa the royal society — have en prøve af 
det* under mange vidners overvær fremstillede sølv, da det ved under- 
søgelse havde vist sig at være egte. 
Price var en rig mand og levende interesseret for kemi. For 
en række vidner, der ved enkelte forsøg arbeidede uden Prices ind- 
blanding kun efter hans veiledning, var guld og sølv fremstillet. Boyal 
society’s kemiker Kirwan fik i opdrag at undersøge sagen. Price 
blev opfordret til at gjentage tilberedningen af stenen eller give en 
opskrift. Han negtede begge dele. Efter mange overtalelser og for 
ikke at gjælde for en bedrager tog han saa alligevel fat igjen, men 
uden resultat. I fortvilelse herover og paa grund af ærekrænkende 
rygter tog han sig selv afdage. Flere historikere har fordømt ham 
8 * 
