131 
-den Picard var kommen ved sine gradmaalinger, gjenoptog han i 1684 
sine beregninger, og beregning og observation viste nu den skjønneste 
■overensstemmelse. Allerede længe før Newton havde Kopernikus op- 
daget solsystemets sande bygning. Italieneren Gralilei havde ved siden 
.af rent astronomiske opdagelser (f. eks. Jupiters maaner, solflækkerne, 
■o. s. v.) studeret bevægelsen i sin almindelighed, endvidere havde 
Xeppler paa grundlag af Tycho Brahes observationer formuleret de 
love, hvorefter himmellegemernes bevægelser foregaar. Ja, mænd som 
Borelli, Wren og Hooke havde mere eller mindre klart fremsat gis- 
ninger om tiltrækningen som bevægelsesfænomenernes aarsag, men der 
behøvedes en Newton til at udskille den virkelige naturlov af teorier- 
nes kaos samt mathematisk godtgjøre dens sandhed. 
Det er en almindelig foreteelse i videnskabens historie, at en 
■epokegjørende opdagelse sjelden træder fiks og færdig frem i en en¬ 
kelt mands hjerne, og rigtigheden heraf erkjender Newton selv i den 
■smukke sætning: „Hvis jeg har seet videre end de andre, saa er 
det, fordi jeg har staaet paa kjæmpers skuldre*“ 
Omendskjønt flere af bevægelsens problemer var løste før Newton, 
lykkedes det dog først ham klart at formulere bevægelsens love og 
at definere dens grundbegreber, og hvad mere var, han beviste, at de 
planetariske bevægelser hidrørte fra den almindelige tiltrækning mellem 
legemerne. Kraftvirkningens størrelse fandt han at staa i direkte for¬ 
hold til legemernes masser, og i omvendt forhold til kvadratet af deres 
afstande. Senere undersøgelser viste, at den var uafhængig af lege¬ 
mernes fysiske tilstand forøvrigt (temperatur, farve etc.). 
Denne saakaldte Newtonske gravitationslov har senere tiders 
undersøgelser ikke kunnet rokke, og tyngdekraftens domænei er rykket 
ud over grænserne for vort solsystem. Forskjellige forhold ved dob- 
beltstjernerne vidner om, at de lystrer tyngdeloven. 
En hel række af fremragende mænd har paa grundlag^ af New- 
tons herlige opdagelse afsløret det ene træk etter det andet af ver¬ 
denssystemets mysterium. Blandt dem kan især nævnes franskmanden 
Laplace. En udtalelse at denne mand om betydningen af Newtons 
•opdagelse maa derfor siges at komme fra det mest kompetente hold, 
•og naar Laplace siger om Newtons hovedverk, 1 ) at det staar langt 
b Philosophiæ naturalis prindpia mathematica. Udkom 1687. 
9 * 
