148 
ges paa bunden, idet tangplanter og lignende materiale føies omhyg- 
geligt sammen ved at fisken ofte glider med bngen over dem, hvor¬ 
ved det slim, som afsondres af dens hud, kommer til at tjene som 
klæbemiddel. Naar redet er færdigt, viser det - sig som en liden rund- 
agtig ophøining . paa hunden. Det er paa den ene side forsynet med 
en aabning. 
Hannen gaar nu ud for at finde det kvindelige væsen, som for 
en kort stund vil dvæle i hans nyindrettede rede. Hunnerne har nem¬ 
lig slet ikke deltaget i arbeidet, men har saa godt de har kunnet,, 
moret sig paa egen haand et stykke derfra. Hannens bryllupsdragt. 
har nu naaet høidepunktet af pragt, og dens bevægelser er livligera 
end ellers. Sau byr den sig da frem som frier, og snart finder den 
en hun, * som ved at stryge sig langs dens ryg og ved andre kokette- 
rier viser sine egteskabelige tilbøieligheder. Den iler nu, for at vise 
hunnen veien, hen til redet og udvider dets aabning, hvorefter hunnen 
straks gaar ind, saa at kun halen rager udenfor; undertiden stikkes, 
dog ogsaa hovedet ud gjennem den modsatte væg. Hunnen lægger 
saa sin rogn i redet, hvilket medtager omtrent 3 minutter, gaar der- 
efter hurtig ud gjennem den modsatte væg og forsvinder. Nu kom¬ 
mer atter hannen til og indtager hunnens plads forat befrugte eggene.. 
Er dette skeet, forlader den reden forat søge en ny hun, med hvilken 
den samme proces gjentages. Da hver hun lægger forholdsvis faa. 
og store eg, bliver antallet af rognkorn i hvert rede i almindelighed 
neppe over 1000, selv om mange hunner yder sit bidrag. 
Efterat hunnen har udført sin gjerning tager den ikke videre 
notis af eggene, men overlader omsorgen for disse til hannen. Denne 
holder sig nu stadig ved redet, dels for at beskytte eggene, dels for 
ved bevægelsen af sine finner at sørge for stadig fornyelse af våndet.. 
Hver han har sit bestemte territorium, som den modig forsvarer mod 
andre hanner, som kommer det for nær. Endogsaa mod sine egne 
hunner maa den forsvare redet, naar disse viser for stor lyst til at, 
spise eggene op. Efter 10—12 døgns forløb sprænger ungen egge- 
skallet. Den er i den første tid meget hjælpeløs, idet dens blomme- 
sæk er saa stor, at den vanskelig kan røre sig. Hannen vedblir der¬ 
for trolig at holde vagt over den, og om en eller anden skulde være: 
kommet et stykke bort fra redet, tsiger hannen den i sin mund, 
bærer den varsomt tilbage igjen. Eørst naar blommesækken er absor- 
