158 
Eorat faa denne fældes et helt træ, og den saft afskrabes, der pib- 
ler frem af snitfladen. Idet saften kommer i panden, opstaar der et 
nedslag i den tidligere klare vædske, og der danner sig et fnokket 
Landfald. Efter at vædsken atter er opvarmet i et par minutter, siles 
den paany, og naar panden er renset, inddampes den klare opløsning 
til den blir tyk som sirup. Dermed er giften færdig. Enten dyppes 
pilene straks i den eller den gjemmes til senere brug i æsker af bam- 
busrør. Dens væsentligste anvendelse er til forgiftning af de smaa, 
af plantetorne og bomuld lavede pile, der udskydes ved hjælp af lange 
pusterør. Disse tilsyneladende høist uskadelige vaaben er overordent- 
bg farlige, og er især af betydning ligeoverfor rovdyr. En saadan 
pil, der fra et baghold afskydes mod en tiger, naar lydløst sit maal, 
og det saar, den bevirker, er saa ubetydeligt, at dyret tilsyneladende 
ikke ænser det. Efter faa minutter viser imidlertid virkningen sig; 
dyret vakler, begynder at skjælve, staar en stund ganske ubevægelig 
og styrter derpaa pludselig overende som rammet af slag, hvorpaa det 
dør under heftige, men kortvarige krampetrækninger. I en paa Java 
samlet antiargift fandt Muld er 3.6 % af et kvælstoffrit stof, som 
han kalder antiaria, og af hvilket 1 milligram indbragt i blodet hos 
en hund eller kanin, fremkaldte døden efter 10—15 minutters forløb, 
under de voldsomste krampetrækninger. 
Af lignende beskaffenhed er den pilegift, de indfødte ved Orinoco 
tilbereder under fremsigelsen af hemmelighedsfulde trylleformularer, og 
som er kjendt under navnet curare (ogsaa kaldet urari og wurali). 
Hovedbestanddelene i denne er saften af bark og ved af et ligeledes 
til apoeyneernes familie hørende træ ( strychnos guyanensis) samt af 
en anden plante, echites suberecta. Den første af disse giftplanter er 
ogsaa i sit hjemland meget sjelden, og indianerne vaager ivrig over, 
at den blir saa lidet kjendt som muligt. En af de nyere reisende i 
det tropiske Sydamerika fandt ved Rio Blanco et eneste eksemplar af 
træet, fra hvilket indianerne i mange miles omkreds alle hentede sin 
pilegift. Han smurte selv saften af træet og af dets frø paa et saar 
paa fingeren, men uden at have nogen ulempe af eksperimentet, hvad 
der ogsaa stemmer med de indfødtes beretninger, hvorefter curarens 
farlige egenskaber først opstaar ved tilberedningen, under hvilken saf¬ 
ten koges sammen med forskjellige tilsætninger. At giften virker 
hurtig dræbende har man gjennem flere reisendes beretninger fuld 
sikkerhed for. De forgiftede pile er ca. 30 ctm. lange og forsynede 
