Myrer, som driver sopavl. 
Myrernes flid er bleven til et ordsprog, og deres klogskab har 
menneskene beundret siden Salomos dage. Aldrig synes der heller 
at skulle blive slut paa de merkelige sider ved disse insekters liv, 
som nye undersøgelser bringer for dagen. I sin tid undrede man 
sig over klasseforskjellen i deres samfund, deres slavehold og deres 
krigstog. Saa opdagede man, at de holdt melkekjør, drev kornavl, og 
at enkelte arter fik husly og tildels fri kost hos visse planter mod at 
forsvare disse mod andre myrearter, de saakaldte „bladklippere“. 
Dette forhold omtalte vi i „Naturen“ lor nogle aar tilbage (1889). 
Bladklipperne ødelægger vegetationen paa mange steder i troperne, 
men skyr enkelte træer og planter. I. disses hule stammer, eller 
torne, eller paa andre hensigtsmæssige steder, har andre, krigerske 
myrearter opslaaet sin bolig, fra hvilken de straks gjør udfald, naar 
deres vertplante trues ved indfald af bladklipperne, som de da for¬ 
driver. 
Disse bladklippermyrer — arter af slegten atta — er jordbru- 
gernes og havedyrkernes skræk i det tropiske Amerika. De skjærer 
stykker ud af træernes og planternes blade og fører disse hjem til 
tuen, hvor de delvis benyttes som byggemateriale. Det er imidlertid 
umaadelige bladmængder disse bladklippere kan ødelægge og skjære 
i stykker — derfor er det ogsaa umaadelige ødelæggelser, de kan be¬ 
virke — og det var allerede for tidligere iagttagere tydeligt nok, at 
de ikke kunde bruge alle de mængder af bladstykker, som bringes 
hjem til tuen, til vedligeholdelse og udvidelse af denne. Derfor 
antog man, at de enten maatte samle bladene ind som forraad, og 
følgelig tilslut fortære den, eller man gik saa vidt som den engelske 
naturforsker Belt, 1 ) der mente, at de benyttede bladene som kultur- 
1 ) The naturalist in Nicaragua. 
11 
