165 
selve reparationsarbeidet iverksattes. Noget fornuftigt og planmæssigt 
samarbeide fandt herunder ikke sted. Var det f. eks. en stump af 
et græsstraa eller et stort træstykke, der var lagt i veien for dem, og 
som var for tungt til at fjernes af et enkelt dyr alene, saa kunde det 
godt hænde, at nogle myrer trak i den ene ende, andre i den anden, 
og at stykket ikke blev fjernet før der paa den ene side var kommet 
saa mange i arbeide, at de trak med sig baade træstykket og kamme- 
r at erne. 
Efterat vi saaledes — under Beits og Møllers ægide — har gjort 
os bekjendt med bladklippernes adfærd i det hele og især deres veibyg- 
ning, skal vi se lidt nærmere paa de redskaber, de benytter til bladklip- 
ning, og hvad der videre foregaar med de opskaarne stykker. Vi vil 
da ikke opholde os synderligt ved de maader, hvorpaa Møllers resul¬ 
tater er naaede,' men kun paa forhaand sige, at hans undersøgelser 
er baserede paa saa gode eksperimenter og iagttagelser, at de maa 
ansees for utvilsomme. 
Hvad for det første de redsKaber angaar, ved hvis hjælp myrerne' 
afklipper sine bladstykker, saa er de overordentlig velskikkede for sit 
øiemed. De er et par sterke, takkede kjæver, hvis form fremgaar af 
fig. 1, a og b, og som bevæges af kraftige muskler. Kjævernes indre 
side er svagt konkav, saa spidserne krydser hin anden, og det hele 
apparat virker som en saks. Kjævernes indretning forklarer let, 
hvorfor snittet altid maa begynde fra randen af; med et apparat 
som dette vilde det jo være y der st vanskeligt at faå hul midt 
paa en bladflade. Da nu dyret under klipningen — der nok 
vanskelig- og langsomgjøres, men ingenlunde afbrydes, naar „saksen w 
træffer paa ribber — altid dreier sig om sit bagre benpar som midt¬ 
punkt, saa forstaaes det ogsaa let, at snittets størrelse retter sig efter 
dyrets. Smaa myrer afskj ærer mindre, større dyr større bladstykker. 
I fig. 2 er af bildet nogle afskaarne bladstykker med tilhørende blade; 
disse er afklippede af en liden atta- art, og af temmelig smaa dyr. 
Den næste fig. (fig. 3) viser endel myrer af samme art, som er 
ifærd med at klatre ned ad en stængel, hvis bladforsyning de har 
ribbet. Billedet illustrerer j. aa en meget tydelig maade, hvorledes 
stykkernes transport foregaar og viser ogsaa, at det er noksaa svære 
byrder, dyrene formaar at læsse paa sig. Samtlige de afbildede blad¬ 
stykker er nemlig, baade hvad størrelse og form angaar, nøiagtig 
