170 
traade i myrernes haver. Selv naar man i laboratoriet kultiverer sop 
i lukkede flasker, paa kunstig næringsbund, som man f$r benyttelsen 
har gjort steril, selv da er det en noksaa vanskelig opgave, at faa 
sin kultur holdt „ren“, d. v. s., at holde fjern fra den alle andre 
sop end den ene, man vil have under observation. Sopsporer af 
mangfoldige slags svæver omkring i luften, søgende, kan man sige, 
efter en jordbund, hvor de kan slaa sig ned og udvikle sig, og disse 
sopsporer er vanskelige at holde borte, selv fra laboratoriets kultur- 
flasker. Myrerne forstaar imidlertid, at holde sine sophaver rene, 
selv naar de anlægges i hule træstammer, og under et dække af visne 
blade, det vil sige paa steder, hvor der nødvendigvis maa vrimle af 
sopsporer af de forskjelligste arter. Dette er en af de største merke- 
ligheder ved deres plantninger, en merkelighed, som imidlertid ikke 
beror paa, at de paa en eller anden hemmelighedsfuld maade forstaar 
at gjøre den næringsbund, de anvender, usmagelig for andre sop end 
den ene, der har særlig interesse for dem, men deri, at de forstaar 
at holde fremmede sopsporer borte fra sine kulturer,. Den har sin 
forklaring i, at myrernes dyrkning er forbundet med en overordentlig 
systematisk lugning. En hel del arbeidsmyrer af en egen, liden 
sort vandrer uophørlig omkring i havens gange og krinkelkroge, og 
deres arbeide er at fjerne alle sopsporer og opkommende sopplanter, 
som ikke hører til den rigtige sort. Myrernes fremgangsmaade forat 
opnaa renkultur er altsaa, om ikke i principet, saa i udførelsen en 
noget anden end den, vi mennesker anvende. Resultatet er imidlertid 
det samme, og det ubestridelige faktum er, at myrerne i Brasiliens 
urskove, visselig for aartusinder siden, er naaet til et saa høit stand¬ 
punkt med hensyn til rendyrkning af sop, at mennesket først i slutten 
af det 19de aarhundrede, ved mikroskopets hjælp, er naaet frem til 
at blive deres ligemand. 
Beviset for, at det virkelig er ved systematisk og gjennemført 
lugning, at kulturerne kan holdes rene, ligger deri, at hvis man 
fjerner myrerne fra en sophave og overlader denne til sig selv, saa 
fæster fremmede soppe snart rod i næringsbunden. 
Men udfører man dette eksperiment, saa indtræder der endnu 
hurtigere noget andet: at nemlig soppen forandrer sin voksemaade 
ganske og aldeles. Dannelsen at de kaalrabi-lignende klumper aftager 
snart, og i deres sted vokser der frem af sophaven en hel skov af 
lange soptraade, paa hvilke der tilslut opstaar sporer i store mængder. 
