175 
dyr og mennesker uimodtagelige for mikrobernes angreb, var deres 
kvide blodlegemer, der spiste op og fordøiede mikroberne og paa den 
maade gjorde dem uskadelige. Der findes nemlig i blodet en del 
celler, der er bev-ægelige, og som kan optage i sig smaa fremmede 
legemer, som de støder paa; de er meget følsomme, og findes der 
udenfor blodkarrene noget, som tiltrækker dem, saa spadserer de ud 
gjennem blodkarvæggene og angriber de legemer, som tiltrækker dem. 
Det viste sig nu, at blodlegemerne hos de immuniserede dyr optog i 
sig de stivkrampemikrober, der indførtes i legemet, mens dette ikke 
fandt sted hos ikke immuniserede dyr. De af blodlegemerne optagne 
mikrober blev saaledes uskadeliggjorte, forhindrede fra at danne gift- 
stof, skjønt de, naar de overførtes i en næringsvædske, hvori mikro¬ 
berne kunde leve, mens blodlegemerne gik tilgrunde, viste sig dygtige 
til at danne en sterkere gift end sædvanligt; dette kan forstaaes 
derved, at de svagere mikrober allerede var fordøiede og tilintetgjorte 
af blodlegemerne, mens kun de kraftigste mikrober endnu havde mod- 
staat fordøielsen. Det viste sig fremdeles, at blodserum af immunise¬ 
rede dyr kunde neutralisere temmelig store portioner- af stivkrampegift, 
men ikke destomindre var det umuligt at helbrede dyr, som allerede 
havde en vel udtalt stivkrampe, og de paastaaede helbredelser af 
mennesker med stivkrampe er rimeligvis saaledes at forklare, at disse 
patienter vilde være biet helbredet uden behandling, hvad der ikke 
saa sjeldent hænder. De to herrer, der har gjort disse undersøgelser 
i Metchnikoffs laboratorium, Roux og Vaillant foreslaar derfor, at man 
skal indsprøite blodserum af immuniserede dyr hos folk, der har faat 
saar, som kan lade befrygte indtræden af stivkrampe. Dette er noget, 
som enhver doktor kan gjøre, thi de to herrer har fremstillet det 
immuniserende stof i tør tilstand, saa man kan have det paa lager, 
og det tør vel hænde, at man med tiden kan faa det i apothekerne. 
Ligeoverfor et par andre mikrobosygdomme er man kommet til 
det samme resultat som her skildret for stivkrampens vedkommende. 
Betænker man, at det først var i 1864, at man fik sikkerhed 
for, at en dyresygdom, miltbranden, fremkaldtes af mikrober, og at 
det væsentligst er i de sidste 10 aar, at arbeiderne med immuniteten 
er udførte, saa synes der at være ikke saa ringe udsigt til, at man i 
en ikke saa særdeles fjern fremtid kanske vil være istand til paa kun¬ 
stig maade at beskytte menneskene mod ialfald en del af de smit- 
somme sygdomme. G. Armauer Hansen. 
