179 
op end under et fugtigt. Sætter vi nu de fundne træstammers vokse- 
tid saa langt tilbage, som til det sidste stubbelags tid, og selv det er 
maaske altfor langt, saa har siden den tid landet kun steget ca. 50 
fod. 1 ) Sandsynligvis har træerne vokset der endnu senere og maaske 
saa sent, at stigningen har været endnu mindre, ja maaske ingen; i 
den historiske tid har landet nemlig neppe steget, da man finder flinte- 
redskaber lige i fjæren f. eks. paa Jæderen. 2 ) Ved landets stigning kan 
saaledes faregrænsens store synkning ikke forklares. 
Den tredie faktor, som man har tænkt sig skulde være medvir¬ 
kende, er klimaets ændring. De fleste forfattere, som har om¬ 
handlet fænomenet, tilskriver ogsaa den sidste omstændighed en væ- 
sentlig indflydelse. Saaledes J. Geikie i en afhandling om Englands 
myrer, hvor han nævner klimaets forandring, som en væsentlig aarsag 
til skoggrænsens synken i England; Warming antager ogsaa, at klima¬ 
tiske ændringer for en stor del har bevirket, at trægrænsen i Skandi- 
navien nu er lavere end før. (Warming: Meddelelser fra Grønland, 
hefte 12, side 11.) Det samme antager ogsaa Blytt. 
En støtte for denne antagelse faar vi ogsaa ved studiet af vore 
lavere liggende torvmyrer. Vi finder nemlig, at vore kuldskjære løv- 
træer, som ek og hassel, før har havt en større udbredelse end nu, 
og det i tider, som ligger forud for menneskets indvandring til 
Norge, men naturligvis efter istiden (Blytts boreale og subboreale 
periode). Der er desuden flere andre ting, som tyder paa, at der 
mellem istiden og nutiden har været en periode, da klimaet var ad¬ 
skillig varmere end nu over hele Skandinavien og tilgrænsende have. 
Vi faar derfor blive staaende ved den antagelse, at trægrænsens syn¬ 
ken, neppe lader sig forklare uden ved at antage en ændring 
af klimaet. 
Denne ændring har sandsynligvis bestaaet i en synken af tempe¬ 
raturen, ialfald af maksimumstemperaturen, maaske samtidig med en 
tiltagen af nedbøren. Et fugtigt klima vil nemlig virke til en synken 
af trægrænsen; saaledes ser vi, at ikke alene alle trægrænser, men 
ogsaa urteagtige planters høidegrænser synker udover mod havet 
(Blytt: Sogns vegetation). 
Adolf Dal. 
*) Blytt: Det sydøstlige Norges Torvmyrer. Kristiania vidensk. selsk. 1882, 
side 8. 
2 ) Hansen: Strandlinjestudier. Arch. math. nat. 1891, side 67. 
12 * 
