217 
lyd eller ulyd, men det varer længe, inden deres orddannelsescentrum 
kommer i fuld stand. 
Centra af en endnu langt høiere orden er det, som er sæde for 
■alle køiere aandelige evner, for tænkning, forstand, vilje, hukommelse. 
Hvor i hjernen saadanne centra ligger, det ved man ikke, og hvor¬ 
ledes de uanselige nerveceller kan formaa at udrette saa store ting, 
er os fuldstændig uforklarligt og —• det er det, jeg vilde komme til — 
det er just disse mest ophøiede, for mennesket saa karakteristiske 
centra, disse fineste funktioner, som er mest ømfindtlige overfor spiri- 
rtuøse drikkes virkning, som først og fremst bedøves eller lammes af 
alkohol. Det er dette, der foregaar i virkningens første stadium. De 
andre, underordnede, mere haardføre centra fortsætter da endnu en 
tidlang sin virksomhed ukontrolleret, paa en uhemmet og uregelmæssig 
maade. En saadan tilstand vil let for en ov,erfladisk iagttagelse kunne 
frembringe indtryk af, at hjernen fungerer med forøget energi, mens 
forholdet tvertimod er det, at de høieste, regulerende centra allerede 
har begyndt at indstille sin virksomhed. 
I den psykiske sfære lider først og fremst dømmekraften, den 
kritiske refleksion; dette forklarer mange eiendommelige foreteelser hos 
personer, der staar under indflydelse af alkoholiske drikke. Soldaten 
bliver modigere, fordi han lægger mindre merke til faren og reflekterer 
mindre over den; taleren udtrykker sig friere og mere begeistret, fordi 
han ikke længer ængstes for publikum, og digteren giver sin vingede 
hest friere tøiler, fordi han ikke erindrer og frygter kritiken. De 
knivskarpe aandsevner derimod, den logiske tænkning, ophjælpes aldrig 
af alkohol. Især sløves en af de værdifuldeste tankeprocesser, evnen 
til bedømmelsen af egen person, selvkritiken. Mangen en forbauses 
over, hvor let han ved glasset formaar at udtrykke sine tanker og 
hvor klart han dømmer om ting, der ellers ligger udenfor hans hori¬ 
sont; dagen efter indser han, at han har taget feil. Det animerede 
individ tiltror sig ofte store muskelkræfter og øder disse paa unyttige 
og ganske uhensigtsmæssige kraftanstrengelser. 
Dette sidste berører et i praktisk henseende vigtigt og meget 
omstridt spørgsmaal: er alkohol at anbefale som „styrkelsesmiddel u 
under legemlige anstrengelser? Svaret lyder bestemt: nei. Det har 
været en meget udbredt tro, at den trætte af en slurk brændevin 
skulde hente nye kræfter. Ogsaa dette er en skuffelse, det er kun 
visse hjernedele, som ikke længer gjør sin pligt. Den trætte styrkes 
