264 
lokalisation. Alle hans studier har baaret frugter; de berører en masse 
problemer i hjernepathologien og læren om de nervøse lidelser, og har 
været rige paa praktiske resultater fornemmelig vedkommende ataxien, 
rygmarvslidelserne, affasien, hysterien og den store nevrose. Som 
dr. Daremberg meget rigtigt nylig har sagt i en nekrologisk notits: 
„ Charcot har bragt orden og nøiagtighed ind i en masse medicinske 
spørgsmaal, der før ham kun var uorden . u 
Charcots hovedverk var hans undersøgelse over de nervøse syg- 
domme. Gjennem mange aar har mesterens forelæsninger i Salpetriére 
over den store nevrose, hypnotismen og de forskjellige former af hysteri 
tiltrukket sig almindelig opmerksomhed. Ikke ved nogen offentlig lære¬ 
stol havde man endnu vovet at tage fat paa studiet af hele denne 
række af dunkle fænomener, der lige fra oldtiden har sat den offent¬ 
lige nysgjerrighed i bevægelse og vildledet iagttagernes skarpsindighed. 
Charcot har underkastet disse besynderlige fænomener den eksperi¬ 
mentelle methodes nøiagtige prøvelse. Han har studeret dem med stort 
skarpsyn og har kunnet fremkalde dem efter behag, og derved aaben- 
baret tilværelsen af ekstraordinære kjendsgjerninger, som man før ham 
havde betragtet som fantasifostre. Har nu mesterens slutninger aldrig 
fjernet sig fra den mest absolute videnskabelige stringents? Herpaa vover 
vi ikke at svare, men det er ikke desto mindre sikkert, at han har op- 
klaret med et ganske nyt lys et helt felt af forskning, der hidtil laa 
i fuldstændigt mørke. Charcot har i disse forskninger som i alle 
andre ikke alene gjort medicinske opdagelser; han har ogsaa aabnet 
nye horizonter for videnskaben, han har skabt talrige elever, og grun- 
det en skole, for tiden vidt bekjendt, som man kalder Salpetriére- 
skolen; den glimrer klart ved de arbeider, som den har frembragt, 
og ved de fremragende mænd, den bestaar af. Det er især i Salpe¬ 
triére, at Charcot udmerkede sig ved sit forskergeni, sin videnskabelige 
paalidelighed og autoriteten af sit ord. Han organiserede her et stort 
antal nyttige institutioner; han grundede et pathologisk-anatomisk 
museum, et undersøgelseslaboratorium med et fotografisk atelier for 
indregistreringen af nervøse fænomener; for nogle aar siden lod han 
bygge meget velindredede sale for elektrotherapi. Han begyndte der 
med foredrag, som fra 1883 blev regelmæssige forelæsninger over de 
nervøse sygdomme. 
Charcot blev i 1883 medlem af academie des Sciences. Han har 
