272 
ser med sifre, og der fremkom ganske anselige beløb, saalænge man 
kun tog de i dagen liggende forhold i betragtning. Der opstod derfor 
i beg3 T ndelsen temmelig overdrevne forestillinger om geoidets form; 
dets hævelser over og sænkninger under sfæroidet er bleven anslaaet 
til 600 meter og derover; men i den nyeste tid er disse ved opda- 
gelser af enkelte merkelige kjendsgjerninger ført tilbage til et langt 
beskednere maal. Omhyggelige maalinger i nærheden af store bjerg- 
kjeder har nemlig i talrige tilfælde bragt for dagen den eiendommelige 
foreteelse, at indvirkningen paa pendelet viste sig at være meget rin¬ 
gere, end bjergets masse syntes at kræve, ja at den undertiden var 
stik modsat den forventede. Dette fænomen henpeger utvilsomt paa, 
at der ligeoverfor bjergets synlige masser i saadanne tilfælde maa staa 
uregelmæssigheder indenfor jordskorpen, enten masseforringelser i form 
af store hulrum eller, hvad der har større sandsynlighed for sig, mæg- 
tige leier af mineralier af meget ringe tæthed, hvorved bjergmassens 
virkning bliver afsvækket eller undertiden aldeles ophævet. Paa den 
anden side er der iagttaget tilfælde, i hvilke pendelet i flade egne 
angav tilstedeværelsen af tiltrækkende masser; disse maa, da de ikke 
kan sees udvendig, nødvendigvis være at søge i jordskorpen i form 
af masseophobninger, som man atter snarest maa forestille sig som 
afleiringer af mineralier af stor tæthed. I stor udstrækning er den 
slags undersøgelser i de sidste aar bleven udført i Tyroleralperne, og 
de har bekræftet den ogsaa fra en anden kant og af andre grunde 
opstillede formodning, at den store masse ophobning, som Alperne 
repræsenterer, for største delen modvirkes ved en udstrakt massefor- 
ringelse under dem, men at der derimod under Po-sletten udbreder 
sig betydelige fortættede masser. 
Men ogsaa den antagelse har allerede meget at støtte sig til, 
at en lignende udjevning som den, der fandt sted under bjergene, 
ogsaa er tilstede under kontinenterne og under havbækkenerne saale- 
des, at der under fastlandsmasserne findes masseforringelser, under 
havbækkenerne massefortættelser, hvorved der i det store hele, trods 
uregelmæssigheder i det enkelte, fremkaldes en næsten ligelig forde¬ 
ling af masserne. Jo mere denne antagelse, for hvilken man ogsaa 
allerede kan anføre vegtige fysikalske grunde, ved paavisning af fakta 
vinder terræn, desto mere ser vi geoidets figur nærme sig sfæroidets 
rent geometriske. Begges afvigelser mister ikke derfor, selv om de 
