275 
formaar ogsaa spetterne under almindelige omstændigheder at holde 
den store skare af skjult levende skadeinsekter indenfor de for lige- 
vegten fastsatte grænser. Rastløs opsøger og bearbeider de bver dag 
stammer og stubber, eller stikker sin tunge ned mellem mosen ved 
træernes fod for at faa fat paa de larver eller pupper, som her bar 
tro et sig skjult og vel be var et for enhver fiende. 
Der vilde maaske være dem, der vilde spørge, om ikke spetterne 
ved sin uafladelige hakken og hamren ødelagde eller beskadigede træ- 
stammerne. Svaret herpaa bliver, at de jo aldrig befatter sig med at 
hakke paa andre steder end netop der, hvor det er nødvendigt, og 
selv her indskrænker de sig til det mindst mulige; naar folk derfor 
tror, at spetterne paa denne maade tilføier skoven nogen skade, saa 
er dette en fuldstændig misforstaaelse. Ligesaa feilagtig er den anta¬ 
gelse, at de, naar de til enkelte tider er nødt til at optræde som frø- 
ædende, af denne grund maa ansees som skadefugle. Sagen er nem¬ 
lig den, at deres samtlige organer er mere eller mindre uskikkede for 
denne næring, og der maa være mangel paa insektnæring, naar de 
griber til denne udvei. Om vinteren — og navnlig i strenge sne- og 
frostperioder — bliver deres insektjagt i høi grad vanskeliggjort — 
ja tildels umuliggjort; men hvor nødig de selv under saadanne om¬ 
stændigheder griber til frønæringen, af hvilken der i en skov jo 
pleier at være en overflødighed, beviser den omstændighed, at de med 
beundringsværdige anstrængelser skaffe sig adgang til myrernes boliger 
og med begjærlighed fortærer disse dyr, som paa grund af sin beryg- 
tede syre ellers afskyes af de fleste insektædende fugle. 1 ) Men er 
ogsaa denne udvei stængt, saa er frønæringen den eneste reddende 
mulighed; thi spetterne hører som-før sagt ikke til de fugle, der for- 
lader os for at tilbringe vinteren i syden. I de haardeste vinter- 
maaneder driver de det i det høieste til at foretage streiftog til de 
skovtrakter, der ligger nærmest den, hvori de sædvanligvis ophol- 
der sig. 
I vore furuskove er det selvfølgelig disse træers frø, det under 
saadanne forholde gaar ud over. Dor at kunne udtage frøene af 
konglerne, bærer de sig ad paa en maade, der er forskjellig fra de 
fugles, for hvem denne næring er det almindelige. Paa en noget tyk 
x ) Som fuldt udviklede insekter. Paa udviklingsstadierne fortæres de af de 
fleste smaa-fugle (myreeg). En enkelt spetteart, graaspetten (picus canus L) 
fortærer især svære mængder af disse dyr. 
18 * 
