311 
saadan ved ludkogning for cuticula befriet vat. Mens almindelig vat 
ikke kan bruges som charpi, er cuticulafri vat et fortræffeligt saar- 
middel. Forresten blir ogsaa cuticula ganske eller delvis fjernet ved 
gjentagen vask og blegning, og hyppig brugte vævede bomuldstøier 
blir derfor ogsaa lettere gjennemvædet. 
Bomuldsfibrenes egentlige væg bestaar af næsten ren cellulose 
(C 6 Hio 0 5 ), en substans, der har den samme elementære sammen- 
sætning som stivelse, altsaa er isomer med den. 
I modsætning til jute og hamp er bomuldsfibrene ikke „træede“ 
d. e. de indeholder ikke en stofgruppe, der forekommer i ethvert 
stykke træ, lignin eller lignom, en substans, der meget let kan paa- 
vises i forbindelse med saltsyre i en række af aromatiske legemer 
(phoroglucin, phenol indol, anilin 0 . fl.). Stikker man f. eks. en træ- 
flis ned i en fortyndet phoroglucin- eller indol-opløsning og straks der- 
efter i saltsyre, saa farves den straalende rød, fordi den er „træet“. 
Med bomuld derimod gaar det ikke saaledes; thi den indeholder ikke 
lignin. 
Endelig bør endnu omtales, at bomuldsfibrenes lumen er beklædt 
med en yderst tynd hinde, den saakaldte inderhud ; der i det mindste 
for en del bestaar af de indtørrede indmadrester af fibrene og lige- 
ledes er meget modstandskraftig. 
Høist eiendommelige er de foreteelser, man bemerker under mikro¬ 
skopet, naar man behandler bomuld, der er farvet brun f. eks. med 
jod, med et sterkt svulvningsmiddel. Væder man en saadan fiber med 
svovelsyre af bestemt koncentration, bemerker man, hvorledes fibrene, 
der herunder farves blaa, forkorter sig betydelig, 30—40 %, mens 
de samtidig blir fire—fem gange saa tykke som før. De antager da 
en form som et perlebaand, idet talrige kugleformige eller langagtige 
opsvulmninger skilles fra hinanden ved indsnøringer, dannede af sterke 
ringe, der skriver sig fra den sammenkrympede cuticula. I det indre 
ser man et rynket baand løbe paa langs; det er inderhuden. Fibrenes 
forkortning i sterke udvidelsesmidler er en ligefrem følge af, at de er 
opstaaede af en kort celle, der er blevet tøiet ud i længden under op- 
veksten. Den strakte celle søger, saasnart den ved udvidelsesmidlet 
er blevet blød og bevægelig, igjen at trække sig sammen til sin op- 
rindelige størrelse. De andre fænomener lader sig let forklare deraf, 
at cuticula og inderhud forholder sig passive. Begge blir under for- 
