314 
lerede prøvesamlinger (standardnummere) som hjælpemidler til nøiagtig 
bestemmelse af de falbudte sorters godbed. 
Hvad der først bedømmes er farven. Bomulden gjælder i al- 
mindelighed for hvid; men der gives ingen ren hvid sort. De lyseste 
sorter er visse uplandsorter fra Alabama, Georgia og New-Orleans. 
Bomulden spiller næsten altid lidt i det gule eller rødlige; det sidste 
er saaledes tilfældet med den spanske Motril og med ægyptisk bom- 
uld. De indiske sorter er ligesom de brasilianske tydelig gule, 
Nanking-ulden gulbrun o. s. v. 
Om længde og finhed er der talt ovenfor. Den fineste uld 
er sea-island-, den groveste madrasuld (0.028 mm.). 
Bomuldens glans er for det meste ringe, ja, de fleste sorter 
er ganske matte, saaledes Kuba, Surate, Bengal, Tenessi, Peru. Som 
„silkeglinsende“ gjælder sea-island, som „glinsende“ Louisiana, Ala¬ 
bama, Molino (Mejiko) og Pernambuko (Brasilien) og som „mindre 
glinsende u Florida, Portoriko o. fl. I almindeligbed skattes en sort 
bøiere, jo mere glansfuld den er. Glansen skriver sig fra en eiendom- 
meligbed ved fibrenes overflade. Glinsende sorter viser sig under 
mikroskopet glatte, matte derimod ru og ujevne. 
Ogsaa bomuldens styrke, for det meste simpelthen prøvet ved at 
rive den mellem fingrene, er meget forskjellig, og man adskiller der¬ 
for meget sterke (sea-island), sterke (upland), og svage bomuldssorter 
(indiske, levantinske). 
Der gives endvidere bløde og elastiske sorter (sea-island), min¬ 
dre elastiske (upland, brasilianske) og skjøre (Peru, Varinas, Bengal). 
Endelig bør det nævnes, at næsten alle sorter er urene og mange 
uensartede, idet de f. eks. indeholder en mængde umoden bomuld. 
Benhed og homogenitet er derfor vigtige egenskaber ved god bomuld. 
Betragter vi nu til slutning bomuldssorterne i forhold til de lande, 
fra hvilke de stammer, og i forhold til sin vigtighed, maa først næv¬ 
nes de nordamerikanske sorter, hvoraf der for tiden avles om¬ 
kring 1 250 mill. kg., deraf 3 mill. kg. sea-island. Den i De forenede 
stater avlede bomuld er baade kvantitativt og kvalitativt den første i 
verden. 
I Mejiko produceres bare 10—25 mill. kg. aarlig, i Indien omtr. 
300—400 mill. kg. Den indiske uld er imidlertid slet, skjør og kort. 
Den findes i talrige sorter, der gjerne benævnes efter dyrkningsstedet. 
