Et og andet om kuloksyd. 
Kuloksyd er en af vore lumskeste gifte, der optræder snart sagt 
paa ethvert ildsted. Da denne gas er uden farve, lugt og smag, kan 
man uafvidende komme til at indaande den, og naar man, uagtet den 
virker dræbende selv i smaa mængder, ikke oftere hører tale om, at 
den afstedkommer ulykkestilfælde, saa kommer det deraf, at den dan¬ 
nes under forholde, der begunstiger dens egen tilintetgjørelse. 
Naar kul brænder under tilstrækkelig lufttilgang, dannes altid 
kulsyre; men ikke før kommer kulsyren i berøring med glødende kul, 
førend den indvirker paa kullene og omdannes til kuloksyd. Heldig¬ 
vis er kuloksydet selv brændbart og brænder derfor til kulsyre, naar 
det blandes med luft og antændes. 
Paa en aaben skorstensgrue vil altid lufttilgangen være saa rige- 
lig, at kuloksydet, om det har dannet sig, paany vil forbrænde. An- 
derledes stiller forholdet sig i en almindelig kakkelovn. Er denne 
fyldt med en større mængde brændsel, og lufttilgangen kun finder sted 
nedenfra, gjennem ovnens rist, saa vil den kulsyre, som først dannes 
nede ved risten, paa sin vei op gjennem de varme kul omdannes til 
kuloksyd. Hvis nu ingen lufttilgang finder sted ovenfor brændemate- 
rialet, kan ingen forbrænding af kuloksydet der foregaa, men denne 
gas vil gaa bort gjennem skorstenen og forpeste luften. Dette er vel 
enda ikke saa slemt, idet den kuloksydmængde, som paa denne maade kan 
komme ud i luften, jo altid vi] være forsvindende liden imod det store 
lufthav. Imidlertid er det ikke umuligt, at kuloksydet fra de mange 
ildsteder i en by kan have sin andel i at „byluften w ikke er saa sund 
som „landluften w . Langt værre er det, at kuloksydet under visse be¬ 
tingelser fra en ovn kan komme direkte ind i værelset. I en velstelt 
ovn med godt drag vil der ingen fare være i denne henseende, da 
draget op igjennem piben altid vil bevirke, at værelsets luft suges 
21 
